Дата документу 06.08.2026 | Справа № 554/6506/26
| Провадження № 2/554/3777/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2026 року  м. Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді - Тімошенко Н.В., 
за участю секретаря судового засідання - Тоцької К.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 9401001 від 09.10.2019 р.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (первісний кредитор) та відповідачем в електронній формі, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, укладено Кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 12 000,00 грн. 
31.01.2020 між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено Договір відступлення права вимоги № 46-МЛ, за яким позивач набув права вимоги, зокрема, за Кредитним договором. 
Оскільки відповідач зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, за розрахунком позивача станом на дату звернення до суду утворилася заборгованість у розмірі 20 527,27 грн, з яких 6 465,28 грн. тіло кредиту, 10 182,69 грн. проценти, 3 879,30 грн. штраф/пеня. 
Також позивач просив стягнути судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн., а справу розглядати за відсутності його представника.
Ухвалою суду від 18.05.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
28.07.2026 року відповідач подав до суду письмові пояснення по суті позовної заяви з доданими доказами, копію яких також направив на адресу представника позивача, що підтверджується описом вкладення до цінного листа та поштовою квитанцією від 28.07.2026.
У письмових поясненнях відповідач проти позову заперечив у повному обсязі, зазначивши, що отримав від ТОВ «Мілоан» кредит у розмірі 12 000 грн. у жовтні 2019 року, у період з 24.10.2019 по 24.11.2019 повністю розрахувався з первісним кредитором, перерахувавши йому 19 869,93 грн., що підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» від 03.02.2020, не отримував належних доказів надіслання досудової вимоги (претензії) та обґрунтованого розрахунку заборгованості з визначенням періодів нарахування, вважає нарахування штрафу неправомірним з огляду на дію мораторіїв, встановлених Прикінцевими та перехідними положеннями Цивільного кодексу України на період карантину та воєнного стану, заперечує право позивача на звернення з позовом, посилаючись на пункт 13.1 Договору відступлення права вимоги № 46-МЛ, яким строк дії цього договору визначено до 28.02.2022.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві прохав розгляд справи проводити без його участі, просив позов задовольнити, не заперечує проти заочного вирішення справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09.10.2019 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено Кредитний договір № 9401001 в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Згідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.12.2025 у справі № 686/32982/23, укладення споживчого кредитного договору в такий спосіб визнається таким, що відповідає письмовій формі правочину та є дійсним. 
Факт отримання відповідачем 12 000,00 грн. підтверджується також листом АТ «Універсал Банк» від 22.05.2026 № БТ/Е-21487, згідно з яким у період з 09.10.2019 по 16.10.2019 на платіжну картку відповідача зараховано платіж у сумі 12 000,00 грн. 
Відповідач факт укладення договору та отримання коштів не заперечує.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. 
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
На підтвердження виконання зобов`язання відповідач надав суду виписку АТ КБ «Приватбанк» від 03.02.2020 по картці № НОМЕР_1 , з якої вбачається, що в період з 24.10.2019 по 26.11.2019 з рахунку відповідача здійснено вісім переказів на користь отримувача «CARD2ANY UA0MILOAN», тобто на користь первісного кредитора ТОВ «Мілоан», на загальну суму 19 869,93 грн., без урахування комісій банку-емітента в розмірі 107,50 грн., які стягувалися додатково і не є платежами на користь кредитора. 
Таким чином, протягом одного місяця після отримання кредиту в розмірі 12 000,00 грн. відповідач сплатив на користь кредитора 19 869,93 грн., тобто на 7 869,93 грн. (65,58 %) більше суми одержаного кредиту.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Відповідач, посилаючись на погашення заборгованості, надав належний та допустимий письмовий доказ - банківську виписку з чіткою вказівкою дат, сум та отримувача коштів. 
Позивач, як особа, до якої перейшло право вимоги за Кредитним договором від 31.01.2020, тобто вже після спливу зазначеного періоду розрахунків 24.10.2019 - 26.11.2019, не спростував ні факту здійснення цих платежів, ні їх призначення, ні того, що вони спрямовувалися саме на погашення заборгованості за Кредитним договором № 9401001. 
Долучений позивачем розрахунок заборгованості не містить деталізації рух коштів по договору, в тому числі надходжень від відповідача, в розмірі, який спростовував би наведені відповідачем платежі, а тому не може бути визнаний судом достатнім доказом наявності боргу.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 
Оскільки на момент укладення Договору відступлення права вимоги № 46-МЛ від 31.01.2020 відповідач уже здійснив на користь ТОВ «Мілоан» платежі на суму, що перевищує розмір одержаного кредиту, суд доходить висновку, що станом на дату відступлення права вимоги грошове зобов`язання відповідача за Кредитним договором було виконано, а відповідно позивач не міг набути права вимоги до відповідача в заявленому в позові розмірі.
Суд відхиляє довід відповідача про те, що позивач нібито втратив право на звернення до суду у зв`язку із закінченням строку дії Договору відступлення права вимоги № 46-МЛ 28.02.2022. 
Наведене відповідачем формулювання пункту 13.1 цього договору, «діє до 28.02.2022 р., але у будь-якому випадку до повного виконання відповідних зобов`язань сторонами» є стандартним застереженням, яке, навпаки, продовжує дію договору на весь час, поки існують невиконані зобов`язання, включно з не оспореним по суті правом вимоги, переданим за цим договором. 
Строк дії договору між цедентом і цесіонарієм сам по собі не є строком, зі спливом якого припиняється право нового кредитора на судовий захист набутого ним майнового права вимоги до боржника, таким строком є позовна давність, встановлена законом, застосування якої судом можливе лише за заявою сторони у справі, частина третя статті 267 ЦК України, яку відповідач у цій справі не заявляв. 
Утім з огляду на встановлений судом факт виконання зобов`язання це посилання відповідача не впливає на результат вирішення спору.
Крім встановленого судом факту погашення заборгованості, суд додатково звертає увагу на таке. 
Позивачем заявлено до стягнення проценти як прострочену заборгованість за сумою відсотків, що передбачає нарахування процентів поза межами погодженого сторонами строку кредитування. 
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12-ц та від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) виснувала, що права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах, що виникають після спливу строку кредитування у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення чергової частини кредиту, забезпечуються, зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України, яка регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом за їх правовою природою, плата за користування коштами після настання строку повернення кредиту припиняється. 
Позивач вимог на підставі статті 625 ЦК України, 3 % річних, інфляційні втрати, не заявляв, а обґрунтованого розрахунку із зазначенням періоду й ставки нарахування договірних процентів після закінчення строку кредитування, який давав би змогу перевірити правильність нарахованої суми, усупереч вимогам пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України, до матеріалів справи не долучив. За таких обставин вимога про стягнення 10 182,69 грн. процентів є недоведеною.
Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (у редакції Закону України № 2120-IX від 15.03.2022) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Аналогічне звільнення від неустойки, штрафу, пені передбачене пунктом 15 цього ж розділу на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з 12.03.2020 по 30.06.2023. Оскільки воєнний стан в Україні триває з 24.02.2022 і на момент розгляду цієї справи не скасований, а позивач не надав розрахунку, який би дав змогу встановити, що заявлена сума штрафу/пені нарахована виключно за період до 12.03.2020, тобто поза межами дії будь-яких мораторіїв, суд позбавлений можливості перевірити правомірність нарахування зазначеної санкції. З огляду на встановлений судом факт погашення заборгованості, а також на наведені законодавчі обмеження і недоведеність розрахунку, вимога про стягнення 3 879,30 грн. штрафу/пені задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. з відповідача не стягуються та залишаються за позивачем. 
Відповідач не заявляв про понесення судових витрат.
Керуючись статтями 12, 13, 76–81, 141, 259, 263–265, 268, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 514, 526, 599, 610, 625, 629, 1054 Цивільного кодексу України, пунктами 15, 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, суд, –
У Х В А Л И В :
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 9401001 від 09.10.2019 р. у розмірі 20 527,27 грн. - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя  Н.В. Тімошенко