Справа № 127/38971/25 
Провадження № 2/127/9257/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року | Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,
за участю секретаря Бральчук Р.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про припинення стягнення аліментів,–

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, мотивуючи тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 05.07.2007 року був розірваний. Разом з тим, вони мають спільну дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка залишилась проживати разом із матір`ю. Виконуючи обов`язок щодо утримання дитини, позивач сумлінно та добровільно здійснював сплату аліментів на користь відповідача на утримання дочки до її повноліття та після. А також надавав додаткову фінансову підтримку, яка виходила за межі встановленого розміру аліментів. Разом із тим, 19.09.2022 року ОСОБА_3 розпочала навчання на першому курсі денної форми факультету германської філології та перекладу Київського національного лінгвістичного університету, продовжуючи проживати з матір`ю за кордоном, а позивач здійснював оплату за навчання. Незважаючи на це,  ОСОБА_2 звернулася до суду та рішенням суду від 03.04.2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки – ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.01.2023 року, на період її навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку. Зі змісту судового рішення строк навчання ОСОБА_3 у Київському національному лінгвістичному університеті визначений з 19.09.2022 року до 30.06.2026 року включно. Однак, після ухвалення рішення, з метою здобуття вищої освіти за кордоном, 01.10.2023 року дочка була зарахована на денну форму до Карлового університету м. Прага, де навчається досі. Разом із тим, 16.09.2024 року ОСОБА_3 припинила навчання в Київському університеті за власним бажанням, що свідчить про фактичне припинення обставин, які були юридичною підставою для виникнення аліментного обов`язку позивача. Відтак, станом на теперішній час відсутні правові підстави для подальшого виконання зобов`язань, встановленого рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.04.2023 року. Крім того, оскільки відповідач не передавала дочці кошти, то позивач почав перераховувати, встановлений відповідним рішенням суду, розмір аліментів безпосередньо на банківський рахунок доньки. З огляду на те, що ОСОБА_3 припинила навчання у Київському національному лінгвістичному університеті позивач просив припинити стягнення аліментів із нього аліментів, на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/2149/23 від 03.04.2023 року, також стягнути з ОСОБА_2 на його користь понесені ним витрати на сплату судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп.
Ухвалою суду від 13.01.2026 року в справі відкрито провадження у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, з викликом сторін та роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачу відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив, яку направлено судом на адресу проживання відповідача.
На виконання вимог ухвали суду представником відповідача було подано до суду відзив на позов, згідно з яким позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_3 станом на дату подання позову досягла 20 років та продовжує навчання у Карловому університеті в м. Прага. Як зазначає сам позивач, навчання ОСОБА_3 у Київському національному лінгвістичному університеті з 01.10.2023 року по16.09.2024 року тривало паралельно з навчанням у Карловому університеті м. Прага, а з 16.09.2024 року ОСОБА_3 припинила навчання у Київському національному лінгвістичному університеті та продовжила навчання у Карловому університеті, що триває дотепер.Таким чином, дочка безперервно здобуває вищу освіту в період з початку розгляду справи №127/2149/23 і станом на дату подання позову, що визнає сам позивач. У зв`язку з цим, підстави для припинення стягнення аліментів, визначені нормами СК України, відсутні. Представник зазначив, що рішення суду не зверталося до примусового виконання, оскільки позивач його виконує добровільно, а з 01.09.2025 року аліменти перераховуються безпосередньо дочці. На думку представника відповідача, позивачем обрано не належний спосіб захисту прав. За вказаних обставин, підстави для скасування рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.04.2023 року у справі №127/2149/23 відсутні. Орієнтовна сума витрат на адвоката становить 15000,00 грн., докази яких будуть надані у встановлені ЦПК України строки. На підставі викладеного, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Предстаником позивача надіслано суду відповідь на відзив, згідно з якою позивач не погоджується із доводами відповідача з таких підстав. За змістом рішення суду від 03.04.2023 року саме з фактом навчання доньки у Київському університеті суд пов`язав виникнення у позивача обов`язку щодо сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини. Разом з тим, після ухвалення наведеного рішення суду в житті ОСОБА_3 відбулися істотні, юридично значущі зміни, зокрема вона зарахована до Карлового університету м. Прага, а 16.09.2024 року припинила навчання в Україні за власним бажанням, що свідчить про фактичне припинення обставин, які були юридичною підставою для виникнення аліментного обов`язку позивача. Посилання відповідача на безперервне здобування вищої освіти дочкою, є необґрунтованими, такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами, а також не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства України. Відповідач також зазначає, що рішення суду не було пред`явлено до примусового виконання, а виконується позивачем самостійно, у зв`язку з чим позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. Як зазначалося у позовній заяві, протягом останніх місяців, у зв`язку з окремим проживанням доньки від відповідача, позивачем прийнято рішення про перерахування аліментних платежів безпосередньо на банківський рахунок доньки, а не на користь відповідача, як це передбачено рішенням суду. Водночас, незважаючи на фактичне належне виконання рішення суду шляхом сплати аліментів безпосередньо на рахунок доньки, а не відповідача, як це формально визначено у судовому рішенні, за відповідачем зберігається право у будь-який момент отримати виконавчий лист та звернути його до примусового виконання до органів державної виконавчої служби, незалежно від наявності істотної зміни обставин справи. У зв`язку з викладеним, з метою усунення правової невизначеності, запобігання можливому подвійному стягненню аліментів та приведення способу виконання судового рішення у відповідність до фактичних обставин справи, виникла об`єктивна необхідність у припиненні стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на користь відповідача. Разом із тим, слід зазначити, що на теперішній час змінилася не лише обставина фактичного припинення здобуття освіти ОСОБА_3 у закладі вищої освіти на території України, але й обставина її проживання спільно з відповідачем. Крім того, наразі у провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 127/33471/25 позовом ОСОБА_3 (дочки) до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Відтак, з метою уникнення надмірного фінансового навантаження та подвійного виконання позивачем обов`язку зі сплати грошових коштів на утримання повнолітньої дитини, виникла об`єктивна необхідність у припиненні стягнення аліментів на підставі зазначеного судового рішення. Щодо заявленої відповідачем вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн., то сума є необґрунтованою, явно завищеною та такою, що не відповідає принципам розумності, співмірності та справедливості. Дана справа є типовою, не відзначається підвищеною складністю, характеризується сталою та однорідною судовою практикою, а підготовлені представником відповідача процесуальні документи не є об`ємними, не містять значного аналізу судової практики чи норм матеріального та процесуального права, що свідчить про мінімальні витрати часу та зусиль на їх складання. Також не надано жодних належних та допустимих доказів їх фактичного понесення. На підставі викладеного вище, представник позивача просив позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.
Відповідач правом на надання суду заперечення не скористалася.
Ухвалою суду від 30.03.2026 року у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у цивільній справі №127/38971/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів було відмовлено. Клопотання представника відповідача задоволено та залучено до участі у цивільній справі №127/3897/25 третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 .
В судове засідання позивач не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте її представник подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у їх відсутність, відзив підтримує та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просила відмовити. З приводу судових витрат, в разі потреби, буде звертатись із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.
Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Третя особа в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. 
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з таких підстав.
Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , 05.07.2007 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний (а.с. 18).
Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.04.2023 року у справі №127/2149/23, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, починаючи стягнення з 20.01.2023 року на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-річного віку (а.с. 30-31, 52 на звороті -54). Зі змісту рішення вбачається, що ОСОБА_3 навчається на 1 курсі денної форми здобуття освіти факультету германської філології і перекладу Київського національного лінгвістичного університету. Період навчання з 19.09.2022 року по 30.06.2026 року.
Слід відзначити, що вказане рішення суду виконується позивачем в добровільному порядку (а.с. 72) шляхом відрахування коштів із заробітної плати спочатку ОСОБА_2 (а.с. 20, 29), проте з 01.09.2025 року - безпосередньо дочці ОСОБА_3 (а.с. 19, 73), що визнається відповідачем. Також позивач особисто здійснював оплату навчання дочки в Київському унівнситеті (а.с. 21-22).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 19.09.2022 року була зарахована на денну форму до Карлового університету м. Прага, де навчається досі (а.с. 8-11, 74 на звороті). Разом з тим, 16.09.2024 року ОСОБА_3 припинила навчання в Київському університету за власним бажанням. Вказані обставини визнаються сторонами.
З договору оренди квартири вбачається, що відповідач проживає в орендованій квартирі в м. Прага разом з дочкою ОСОБА_4 (а.с. 23-27). Доказів того, що спільна дочка проживає в гуртожитку, суду надано не було.
Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.
Дочка сторін досягла повноліття. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання передбачено ст. 199 СК України.
Тобто, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).
У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
За змістом ст. 199 СК України, законодавець чітко визначив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, тобто на весь період навчання, який охоплює період з вступу до закінчення чи відрахування з навчання.
Відповідно до ч. 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Як підставу для припинення обов`язку зі сплати аліментів позивач вказав такі юридичні факти:
-припинення спільного проживання доньки з відповідачем;
- припинення дитиною навчання у Київському національному лінгвістичному університеті;
- наявність в провадженні суду позову доньки про стягнення аліментів, якнадмірне фінансове навантаження та подвійне виконання аліментних зобов`язань.
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Суд вважає, щоОСОБА_2  бере більш активну участь у вихованні дочки, оскільки проживає в одній каїні з нею (Чеській Республіці). При цьому, позивачем не було надано суду доказів щодо його проживання з дочкою чи приймання активної участі у вихованні дочки.
З приводу підстави для припинення стягнення аліментів як те, що одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, то суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не було надано суду належних та допустимих доказів на їх підтвердження. Отже, вказана підстава є недоведеною.
Щодо припинення дочкою навчання в Київському національному лінгвістичному університеті, то вказана обставина не є підставою для припиненя аліментих зобов`язань, оскільки дочка відразу продовжила навчання у Карловогму університеті м. Прага. Отже, дотримана правова підстава стягнення аліментів – продовження навчання. Припинення навчання в Україні не впливає на виконання рішення суду від 03.04.2023 року, так як в ньому лише міститься посилання на навчання дитини, як підстава позову. Разом з тим, суд звертає увагу, що законодавством  визначений обов`язок батьків по утриманню повнолітніх сина/дочки, які продовжують навчання (ст. 199 СК України), виникає на час навчання без зазначення конкретного навчального закладу.
Щодо посилання позивача на наявність позову дочки про стягнення аліментів з обох батьків, то вказана обставина є передчасною, окільки рішення суду наразі не ухвалено.
Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає, що позивачем не доведено у судовому засіданні необхідність захисту його порушених прав шляхом припинення стягнення аліментів на утримання дочки.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 199 СК України, п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про припинення стягнення аліментів.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складений 29.07.2026 року.

Суддя: