Справа № 343/1448/26
Провадження № 3/339/103/26
П О С Т А Н О В А
іменем України

23 липня 2026 року         м.Болехів

Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Кілик М.П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області,
про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

в с т а н о в и л а:

22 червня 2026 року близько 15:00 год ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , умисно вчинив дії фізичного характеру стосовно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме: застосував насильство, що не спричинило тілесних ушкоджень, у формі ляпаса та штовхання, внаслідок чого була завдана шкода фізичному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином.  Згідно з ст.268 КУпАП неприбуття в судове засідання особи, що притягається до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, не перешкоджає судовому розгляду справи за її відсутності. На суд покладено обов`язок повідомити таку особу про час та місце судового розгляду, що судом було зроблено.
Враховуючи відсутність клопотання про відкладення розгляду справи, відсутність доказів про поважність причин неявки, та з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі матеріалів, що відповідає положенням ст. 268 КУпАП. 
Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання не прибула, подала до суду заяву від 10.07.2026 про розгляд справи без її участі, зазначила, що з ОСОБА_1 вони примирилися, просить його суворо не карати.
Дослідивши представлені адміністративні матеріали, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, з таких підстав.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст.9 КУпАП).
Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає у разі вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону).
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч.1 ст.1 Закону).
Відповідно до п.1 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.251 КУпАП).
Вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, доводиться такими доказами, дослідженими в судовому засіданні:
даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №738945 від 23.06.2026 за ч.1 ст.173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 . Вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП щодо змісту. ОСОБА_1 від підпису в протоколі відмовився, копію протоколу було надіслано йому за адресою проживання 24.06.2026 (а.с.1,2);
даними рапорту про прийняття 23.06.2026 заяви ОСОБА_2 про те, що 22.06.2026 за адресою АДРЕСА_1 її побив чоловік; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.06.2026, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , відповідно до яких заявниця вказала, що її співмешканець ОСОБА_1 вчинив стосовно неї конфлікт, під час якого погрожував їй фізичною розправою (а.с.3-5);
копією термінового заборонного припису від 23.06.2026, відповідно до якого з 23.06.2026 по 26.06.2026 до ОСОБА_1 застосовано такі заходи термінового заборонного припису: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а.с.6);
відеозаписом, який наявний на наданому з відділення поліції диску, проведеним за допомогою службового нагрудного відеореєстратора працівника поліції, що оформляв матеріали про адміністративне правопорушення. Вказаним записом, зокрема, зафіксовано пояснення потерпілої ОСОБА_2 , яка підтвердила, що є співмешканкою ОСОБА_1 , який у час, вказаний в протоколі, вчинив з нею конфлікт, застосував до неї фізичне насильство. При складенні протоколу стосовно ОСОБА_1 йому було роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Вказаний відеозапис отриманий у встановленому законом порядку; подія, яка зафіксована відеозаписом, відповідає суті правопорушення, викладеній в протоколі про адміністративне правопорушення, і узгоджується з іншими доказами у справі, а тому вважаю, що відеозапис є належним та допустимим доказом.
Зазначені докази суд визнає належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №738945 від 23.06.2026.
Суд зауважує, що системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає в заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
Суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачені такі альтернативні види адміністративного стягнення, як штраф, громадські роботи або адміністративний арешт.
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.173-2 КУпАП, яка доведена повністю, відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують відповідальність особи, а тому вважає, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки таке стягнення відповідатиме меті його застосування.
Крім цього, з огляду на характер правопорушення, особу ОСОБА_1 , який за матеріалами справи вперше притягається до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, та враховуючи заяву потерпілої ОСОБА_2 про примирення зі співмешканцем, - вважаю недоцільним направлення його на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство, відповідно до ст. 39-1 КУпАП.
Крім того, відповідно до положень ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір». Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 гривень 60 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 665 гривень 60 копійок.
Роз`яснити, що відповідно до ст.307, ст.308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя:      М.П.Кілик