| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3491/25 Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя Парінов А.Б.,
судді:  Беспалов О.О.,
Кравченко Є.Д.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 06.02.2025 № 230750003018 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу період роботи з 26.05.2017 по 02.12.2024 і призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що має достатній пільговий стаж і досяг віку, з яким закон пов`язує право на пенсію за віком на пільгових умовах, проте відповідач протиправно відмовив у її призначенні.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 06.02.2025 № 230750003018; зобов`язано відповідача зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 2 стаж роботи з 26.05.2017 по 02.12.2024 та прийняти рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 31.01.2025. Суд першої інстанції виходив з того, що робота позивача за професією електрогазозварника у спірний період підтверджена належними доказами – трудовою книжкою, уточнюючою довідкою та результатами атестації робочих місць, а тому відмова відповідача у зарахуванні цього стажу є протиправною.
Не погоджуючись із цим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове – про відмову в задоволенні позову. 
На обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що посада «електрогазозварник по зварюванню деталей та механізмів, що містить шкідливі речовини 3 та 4 класів», зазначена в уточнюючій довідці від 02.12.2024 № 72, не відповідає переліку професій, передбачених розділом XXXIII «Загальні професії» Списків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461. Вказує також, що зазначена в акті перевірки достовірності документів від 19.12.2024 № 2300-1104-1/6466 посада «електрогазозварник 4 розряду дробильно-сортувального цеху» також не відповідає вказаному переліку. Наголошує, що необхідними умовами для зарахування відповідного періоду роботи до пільгового стажу є передбачення професії Списком, наявність належно оформленої уточнюючої довідки, документальне підтвердження шкідливих умов праці за результатами атестації робочих місць та зайнятість на відповідних роботах не менше 80 відсотків робочого часу, а відсутність будь-якої з цих умов виключає право на призначення пенсії на пільгових умовах. На підтвердження своєї позиції апелянт посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18.07.2018 у справі № 484/2323/16-а та від 12.02.2019 у справі № 825/1906/18.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Позивач зазначив, що пільговий стаж за спірний період підтверджений належно оформленим записом у трудовій книжці та уточнюючою довідкою, а неточність у найменуванні посади не може позбавляти його права на пенсійне забезпечення, оскільки правильність ведення документації роботодавцем не залежить від волі працівника; питання призначення пенсії за наявності всіх установлених законом підстав не є дискреційним повноваженням пенсійного органу.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого. 
Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів встановила, що згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 26.05.2017 прийнятий електрогазозварником 4 розряду до виробничого підрозділу "Хлистунівський кар`єр" філії "Центр управління промисловістю" АТ "Українська залізниця", де працює дотепер. Запис внесений на підставі наказу про прийняття від 24.05.2017 № 19-ос, завірений підписом повноважної особи та печаткою, не містить виправлень чи підчисток.
Уточнюючою довідкою виробничого підрозділу "Хлистунівський кар`єр" від 02.12.2024 № 72 підтверджено, що ОСОБА_1 з 26.05.2017 повний робочий день виконував роботу з різання та ручного зварювання деталей і механізмів за професією електрогазозварника, які містять шкідливі речовини 3 та 4 класів небезпеки, що передбачена Списком № 2, розділ XXXIII "Загальні професії" Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.
Результати атестації робочих місць за умовами праці, на яких працював ОСОБА_1 , підтверджені наказами про результати атестації від 15.10.2012 № 164, від 14.10.2017 № 131 та від 16.09.2022 № 233, якими професію "електрогазозварник" віднесено до Списку № 2, розділ XXXIII "Загальні професії". Право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 за цією професією додатково підтверджене листами Управління Держпраці у Черкаській області від 14.12.2017 № 11157/6 та Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 21.12.2022 № 11/3/475-22.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі – Закон № 1058) та Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі – Закон № 1788-XII). 
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, – після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. 
Працівникам, які не мають повного стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини такого стажу, за наявності відповідного страхового стажу пенсія на пільгових умовах призначається із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, чоловікам – на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Згідно з пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі – Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів та інші документи, що містять відомості про періоди роботи. 
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, які визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств із зазначенням періодів роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професії або посади, характеру виконуваної роботи, розділу, підрозділу, пункту й найменування списків та первинних документів, на підставі яких видана довідка.
Доводи апелянта зводяться до того, що найменування посади позивача в уточнюючій довідці та в акті перевірки текстуально не збігається з формулюванням розділу XXXIII "Загальні професії" Списку № 2. Ці доводи є неспроможними. Професія електрогазозварника передбачена у Списку № 2, розділ XXXIII "Загальні професії", в усіх редакціях, чинних протягом спірного періоду роботи позивача. У постанові від 27 березня 2020 року у справі № 607/1266/17 Верховний Суд зазначив: "професія електрогазозварювальника (газоелектрозварювальника) передбачена у всіх списках № 2".
Більше того, у тій самій постанові Верховний Суд, проаналізувавши єдиний тарифно-кваліфікаційний довідник робіт та професій робітників, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 16 січня 1985 року № 17/2-54, зазначив, що "професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах", а тому "професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу". 
А отже, розбіжність у найменуванні посади, на яку посилається апелянт, не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу.
Крім того, найменування посади позивача насправді відповідає змісту відповідної позиції Списку № 2. Розділ XXXIII "Загальні професії" передбачає електрогазозварників, зайнятих різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки. В уточнюючій довідці від 02.12.2024 № 72 прямо зазначено, що позивач виконував роботу з різання та ручного зварювання деталей і механізмів, які містять шкідливі речовини 3 та 4 класів небезпеки, тобто не нижче 3 класу. Таким чином, характер роботи позивача, зафіксований у довідці, відповідає змісту наведеної позиції Списку № 2, а посилання апелянта на невідповідність є безпідставним.
Безпідставним є й довід апелянта про відсутність сукупності умов, необхідних для зарахування періоду роботи до пільгового стажу. Усі ці умови у справі дотримані: професію електрогазозварника передбачено Списком № 2; позивач надав уточнюючу довідку від 02.12.2024 № 72, що містить усі реквізити, передбачені пунктом 20 Порядку № 637; умови праці підтверджені результатами атестації робочих місць згідно з наказами від 15.10.2012 № 164, від 14.10.2017 № 131 та від 16.09.2022 № 233; зайнятість позивача на роботах зі шкідливими умовами праці повний робочий день підтверджена уточнюючою довідкою. А отже, наведений апелянтом перелік умов не спростовує, а навпаки, підтверджує право позивача на зарахування спірного періоду до пільгового стажу.
Посилання апелянта на постанови Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 484/2323/16-а та від 12.02.2019 у справі № 825/1906/18 не спростовують висновків суду першої інстанції. Викладені у цих постановах позиції стосуються необхідності документального підтвердження умов праці для зарахування періоду роботи до пільгового стажу. У цій справі таке підтвердження наявне – трудова книжка, уточнююча довідка та результати атестації робочих місць, – а тому зазначені позиції стосуються інших фактичних обставин і не свідчать про неправильність оскаржуваного рішення.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. 
Суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 26 березня 2019 року у справі № 243/4816/17 та від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17, відповідно до яких право пенсійного органу перевіряти обґрунтованість виданих документів не нівелює його обов`язку встановити право особи на пенсію на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду всіх поданих документів, а сумніви органу щодо обґрунтованості видачі документів самі по собі не можуть бути підставою для відмови. Неналежне ж оформлення роботодавцем найменування посади не залежить від волі працівника та не може погіршувати його пенсійних прав. А отже, відповідач не довів правомірності відмови у зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу.
Колегія суддів встановила, що за наслідками зарахування спірного періоду пільговий стаж позивача за Списком № 2 становить 7 років 6 місяців. Оскільки позивач не має повного стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці (12 років 6 місяців), але має не менше половини такого стажу, він має право на зменшення пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058 (60 років), на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи, тобто на 3 роки – до 57 років. ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому на дату звернення за пенсією (31.01.2025) досяг 57 років. За наявності у позивача необхідного віку та стажу вирішення питання про призначення пенсії не є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Таким чином, позивач набув права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, яку відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1058 належить призначити з дня звернення – 31.01.2025.
Таким чином, суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, дав правильну правову оцінку спірним правовідносинам і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області – залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді: О.О. Беспалов
Є.Д. Кравченко

(Повний текст постанови суду виготовлено 15 вересня 2026 року)