ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/8862/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
секретар Перетятько К.С.
за участі представника позивача Плецької Ю.В. (в режимі відеоконференцзв`язку),
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року (суддя Сацький Р.В., повне судове рішення складено 20 березня 2025 року) в справі № 280/8862/24 за позовом ОСОБА_1 до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування рішень, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі – Запорізькій відділ ДВС) про визнання протиправними та скасування:
постанови заступника начальника Запорізького відділу ДВС про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 59052985 від 26 серпня 2024 року;
постанови заступника начальника Запорізького відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження № 75913891 від 27 серпня 2024 року;
постанови заступника начальника Запорізького відділу ДВС про арешт майна боржника, винесеної в межах виконавчого провадження № 75913891 від 27 серпня 2024 року.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апелянт вважає, що перелік витрат, які містяться в оскаржуваній постанові про стягнення додаткових витрат від 26.08.2024, винесеної у межах ВП № 59052985, не є додатковими витратами. Визначені відповідачем суми додаткових витрат виконавчого провадження мають бути включені до постанови про стягнення витрат виконавчого провадження. 
Зауважує, що вичерпний перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню, викладено у ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», у якому відсутня постанова державного (приватного) виконавця про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження.
Відповідачем винесено постанову від 26.08.2024 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №59052985, до яких включені витрати, які не є додатковими в розумінні п. 2 розділу VI Інструкції, а є мінімальними, та зазначались у постанові про орієнтовний розрахунок витрат при відкриття виконавчого провадження №75913891.
Вважає безпідставним висновок про те, що матеріали виконавчого провадження містять документи щодо відповідності вартості виконання робіт з демонтажу об`єктів, що містяться у виконавчому документі. В той же час, зазначені вище додаткові витрати не підтверджені належними та допустимим доказами та є необґрунтовано завищеними.
Крім цього, фактично демонтаж дерев`яної альтанки, басейну та 11 секцій металевого паркану із загальної кількості – 20 (60%) було проведено боржником за власний рахунок, докази на підтвердження даних обставин будуть додатково надано під час розгляду справи.
Матеріали виконавчого провадження не містять документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг, у зв`язку з чим відповідачем не доведено належними та допустимими доказами реальність здійснених витрат у спірному виконавчому провадженні та не підтверджено їх розмір, а тому постанова про їх стягнення з боржника додаткових витрат є протиправною та підлягає скасуванню.
Вважає також неправильним висновок суду першої інстанції, що актами державного виконавця, що складені у 2024 році, підтверджено, що заходи, направлені на демонтаж споруд, відповідно до судового рішення виконані суб`єктами, залученими в межах ВП №59052985.
Крім того, судом першої інстанції безпідставно відхилено належний доказ по справі – висновок судового експерта Тернових В.А. від 05.8.2024 щодо розрахунку вартості робіт з демонтажу боржником об`єктів, зазначених у виконавчому документі.
26.08.2024 у межах ВП № 59052985 винесено постанову, відповідно до якої відповідачем стягнуто з боржника витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій у сумі 560951,69 грн., які цією постановою виведені у окреме виконавче провадження.
Не оспорюючи право державного виконавця на залучення спеціалістів у виконавчому провадженні, позивач оспорює лише факт виконання робіт по демонтажу об`єктів нерухомості, а саме будівель та споруд за адресою: Запорізька область, с. Розумівка, пров. Шевченка, буд. 5.
Жодного документу, який би деталізував обсяг виконаних робіт з демонтажу та переліку демонтованих об`єктів, із зазначенням їх собівартості, відповідачем не надано, що мало наслідком те, що відповідачем не доведено належними та допустими доказами, яку частину паркану демонтовану ФОП ОСОБА_2 , а яку – ТОВ «Всеукраїнська експертна група».
Відповідач взагалі не надавав жодного доказу на підтвердження факту демонтажу дерев`яної альтанки.
Додаткові витрати не підтверджені належними та допустимим доказами. Крім цього, фактично демонтаж дерев`яної альтанки, басейну та 11 секцій металевого паркану із загальної кількості – 20 (60%) проведено боржником у період травень- липень 2024 року за власний рахунок.
Щодо протиправності постанови про арешт майна боржника від 27.08.2024, вказує, що відповідач не здійснив опису всього арештованого майна, не вчинив дій з визначення вартості цього майна, що призвело до накладення арешту на все майно за відсутності відомостей про його вартість.
Так само відповідач не визначив, на яке саме майно накладено арешт, що унеможливлює розпорядження майном, яке знаходиться поза сумою боргу згідно із судовим рішенням.
При цьому відповідач не навів обґрунтувань щодо неможливості арешту окремих об`єктів, що належать боржнику.
Приймаючи таке рішення, державний виконавець у порушення вимог Закону наклав арешт на все майно, хоча і зазначив, що арешт накладається у межах суми стягнення, тоді як дана стаття Закону не передбачає накладення арешту на все майно боржника.
Такі дії державного виконавця порушують вимоги ст. 52 та 57 Закону України «Про виконавче провадження».
Тому накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника, здійснене постановою від 27.08.2024 ВП№75913891, за наявності у боржника окремих майнових об`єктів (вартість кожного здатна покрити обсяг стягнення), що в сукупній вартості значно (в декілька порядків) перевищують суму стягнення є неправомірним (суперечить закону).
В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Представник відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника відповідача. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Запорізькому відділі ДВС перебувало виконавче провадження № 59052985 щодо примусового виконання виконавчого листа № 317/2521/14-ц, виданого 09.04.2019 Запорізьким апеляційним судом, про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку (кадастровий номер 2322188401:07:002:0984) площею 0,1881 га, розташовану у АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу дерев`яної альтанки, басейну та металевого паркану.
В рамках зазначеного виконавчого провадження заступником начальника Запорізького відділу ДВС прийнято постанову від 26.08.2024 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 59052985.
Відповідно до акту державного виконавця від 15.08.2024 встановлено, що здійснено демонтаж дерев`яної альтанки, басейну та металевого паркану, розташовані на земельній ділянці за кадастровим номером 2322188401:07:002:0984) площею 0,1881 га, за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість робіт щодо визначення меж земельної ділянки за кадастровим номером: 2322188401:07:002:0984, за адресою: АДРЕСА_1 , становить 2 500,00 грн.
Розрахунком № 16.08-1 від 19.08.2024 визначено вартість щодо демонтажу басейну та металевого паркану, складовою частиною якого є бетонний фундамент, розташовані на земельній ділянці кадастровий номер 2322188401:07:002:0984, за адресою: АДРЕСА_1 - 476 000,00 грн.
Сплата судового збору у межах судової справи № 317/2521/14 від 05.06.2024 – 2422,4 грн. Друкований аркуш (арк. паперу - 127,02 грн: 500 арк. = 0,25 грн. Витрати тонера, витрати на регенерацію картриджа - 1675,00: 500 арк. + 3577,50: 1000 ар. = 6,93 грн) 389 арк. * 6,93 = 2 695,77 грн. Роздрукування з АСВП (1 аркуш паперу) = 6,93 грн; 96 арк. * 6,93 = 665,28 грн. Акт державного виконавця (1 аркуш паперу) = 6,93 грн; 6*6,93 = 41,58 грн. Простий лист (марки) (без конверта) масою понад 50 до 250 г = 30,00 грн; 28*30,0 = 840,00 грн. Рекомендований лист (марки) (без конверта) масою до 50 г. включно 30,00 грн; 19*30,00 = 570,00 грн. ОСОБА_3 . Вартість за 1л - 49,74 грн *норму палива по місту 1 км = 0,087 л, за межами міста 1 км = 0,065 л = 485,06 грн.
Даною постановою відповідачем визначено для боржника: ОСОБА_1 розмір додаткових витрат виконавчого провадження: 486 220,09 грн.
Постановою заступника начальника Запорізького відділу ДВС від 27.08.2024 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно позивача (боржника) у межах суми звернення стягнення 561 487,73 грн.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Позивачу на праві власності належить наступне нерухоме майно:
1. Земельна ділянка кадастровий номер: 2322188400:07:002:1158 площею 0,256 га;
2. Гараж загальною площею 22,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , гараж 9;
3. Квартира загальною площею 96,21 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 ;
4. Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Ринкова вартість лише одного капітального цегляного гаражу з підвалом в центрі м. Запоріжжя, який є у власності боржника, складає 17 000 доларів США (що еквівалентно станом на дату подачі позову 697 000 грн), та є такою, що перевищує суму стягнення за оскаржуваними постановами (500 000 грн основного боргу та 7 500 грн судового збору).
Вартість же усього майна, яке перебуває у власності боржника взагалі в середньому оцінюється позивачем в суму біля 745 000,00 доларів США, що еквівалентно станом на дату подачу позову 28 745 000,00 грн, яка перевищує суму боргу приблизно у 58 разів.
Таким чином, накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника, здійснене постановою від 27.08.2024 ВП № 75913891 за наявності у боржника окремих майнових об`єктів, що в сукупній вартості значно перевищують суму стягнення є неправомірним.
ВП № 59052985 відкрито 08.05.2019, боржнику достеменно відомо щодо наявності відповідного виконавчого провадження, однак самостійно боржником жодних дій щодо виконання виконавчого документу не здійснено. Боржник протягом п`яти років систематично та умисно ухилявся від виконання судового рішення, що набрало законної сили.
Відповідно, дії державних виконавців, суб`єктів, залучених у відповідному виконавчому провадженні, вчинені у межах ВП № 59052985, щодо демонтажу об`єктів, визначених у виконавчому документі, визнані судом правомірними.
За сукупністю встановлених обставин суд дійшов висновку про відповідність оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2024, постанови про арешт майна боржника від 27.08.2024 та постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 26.08.2024 критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.
Суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що на виконанні у Запорізькому відділу ДВС перебувало виконавче провадження № 59052985 з примусового виконання виконавчого листа № 317/2521/14-ц, виданого 09 квітня 2019 року Запорізьким апеляційним судом, про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку (кадастровий номер 2322188401:07:002:0984) площею 0,1881 га, розташовану у АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу дерев`яної альтанки, басейну та металевого паркану.
В рамках ВП № 59052985 державним виконавцем 26 серпня 2024 року винесено постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 486220,09 грн (а.с. 21 т.1).
У постанові зазначено, що відповідно до акту державного виконавця від 15.08.2024 встановлено, що здійснено демонтаж дерев`яної альтанки, басейну та металевого паркану, розташовані на земельній ділянці за кадастровим номером 2322188401:07:002:0984) площею 0,1881 га, за адресою: АДРЕСА_1 .
Вартість робіт щодо визначення меж земельної ділянки за кадастровим номером: 2322188401:07:002:0984, за адресою: АДРЕСА_1 , становить 2 500,00 грн.
Розрахунком № 16.08-1 від 19.08.2024 визначено вартість щодо демонтажу басейну та металевого паркану, складовою частиною якого є бетонний фундамент, розташовані на земельній ділянці кадастровий номер 2322188401:07:002:0984, за адресою: Запорізька обл., Запорізький р., с. Розумівка, пров. Шевченка 5 - 476 000,00 грн.
Сплата судового збору у межах судової справи № 317/2521/14 від 05.06.2024 – 2422,4 грн.
Друкований аркуш (арк. паперу - 127,02 грн: 500 арк. = 0,25 грн. Витрати тонера, витрати на регенерацію картриджа - 1675,00: 500 арк. + 3577,50: 1000 ар. = 6,93 грн) 389 арк. * 6,93 = 2 695,77 грн.
Роздрукування з АСВП (1 аркуш паперу) = 6,93 грн; 96 арк. * 6,93 = 665,28 грн.
Акт державного виконавця (1 аркуш паперу) = 6,93 грн; 6*6,93 = 41,58 грн.
Простий лист (марки) (без конверта) масою понад 50 до 250 г = 30,00 грн; 28*30,0 = 840,00 грн.
Рекомендований лист (марки) (без конверта) масою до 50 г включно 30,00 грн; 19*30,00 = 570,00 грн.
Паливо А-95. Вартість за 1л - 49,74 грн *норму палива по місту 1 км = 0,087 л, за межами міста 1 км = 0,065 л = 485,06 грн.
Постановою державного виконавця від 26 серпня 2024 року у ВП №59052985 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (а.с. 128-129 т.1) стягнуто з боржника ОСОБА_1 витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, в сумі 560951,69 грн.
У постанові вказано, що відповідно до постанови по визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 08 травня 2024 року ВП №59052985 визначено для боржника ОСОБА_1 розмір додаткових витрат виконавчого провадження 74731,6 грн.
Постановою про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 26 серпня 2024 року ВП №59052985 визначено для боржника ОСОБА_1 розміру додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 486220,09 грн.
Загальний розмір витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у межах виконавчого провадження 59052985, становить 560951,69 грн. 
Постановою державного виконавця від 26 серпня 2024 року ВП №59052985 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №317/2521/14-ц, виданого 09 квітня 2019 року Запорізьким апеляційним судом, про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку (кадастровий номер 2322188401:07:002:0984) площею 0,1881 га, розташовану у АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу дерев`яної альтанки, басейну та металевого паркану (а.с. 22-23 т.1).
Постановою державного виконавця від 27 серпня 2024 року відкрите виконавчого провадження № 75913891 з примусового виконання постанови №59052985 від 26 серпня 2024 року, виданої Запорізьким відділом ДВС про стягнення з ОСОБА_1 на користь Запорізького відділу ДВС витрат виконавчого провадження у розмірі 560951,69 грн (а.с. 24-25 т.1). 
Постановою державного виконавця ВП №75913891 від 27 серпня 2024 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення 561487,73 грн (а.с. 26 т.1). 
Спірним в цій справі є питання правомірності постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 59052985 від 26 серпня 2024 року, постанови про відкриття виконавчого провадження № 75913891 від 27 серпня 2024 року з примусового виконання постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 59052985 від 26 серпня 2024 року, постанови про арешт майна боржника, винесеної в межах виконавчого провадження № 75913891 від 27 серпня 2024 року.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), відповідно до статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року №1403-VIII.
За змістом частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
За положеннями частини першої статті 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з:
1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;
2) авансового внеску стягувача;
3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Згідно з частиною другою статті 42 Закону №1404-VIIІ витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Частиною третьою статті 42 Закону №1404-VIIІ установлено, що витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.
Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.
На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (частина четверта статті 42 Закону №1404-VIIІ).
За обставинами цієї справи 08 травня 2019 року Запорізьким відділом ДВС відкрито виконавче провадження № 59052985 з примусового виконання виконавчого листа?№ 2/317/78/2015 (ЄУН 317/2521/14-ц) від 09 квітня 2019 року, виданого Запорізьким апеляційним судом, про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку (кадастровий номер 2322188401:07:002:0984) площею 0,1881 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу дерев`яної альтанки, басейну та металевого паркану.
Державним виконавцем 23 січня 2020 року боржнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням направлено вимогу виконавця щодо виконання рішення суду у строк до 06 лютого 2020 року, яке особисто отримано боржником 30 січня 2020 року.
Матеріали виконавчого провадження містять й інші вимоги державного виконавця про необхідність виконання позивачем судового рішення. 
Отже, суд першої інстанції правильно зауважив про те, що боржнику відомо про наявність виконавчого провадження № 59052985, проте самостійно боржником жодних дій щодо виконання виконавчого документу не вчинено.
ОСОБА_1 протягом п`яти років ухилялась від виконання судового рішення, що набрало законної сили.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, установлений статтею 63 Закону №1404-VIIІ, відповідно до якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
За позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 30 серпня 2018 року у справі № 916/4106/14, від 25 вересня 2020 року у справі № 924/315/17, у рішеннях, за якими саме боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення (ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження»), не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржником, воно не може бути виконано без його участі відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки хоч і зобов`язує саме боржника вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою боржника та не унеможливлює виконання рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, враховуючи встановлені обставини невиконання його у добровільному порядку або вчинення перешкод в його виконанні.
Пунктом 20 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIIІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача. 
На виконання наведеної норми закону у зв`язку з неможливістю у інший спосіб виконати рішення суду державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження залучений до проведення га організації виконавчих дій суб`єкт господарювання, у тому числі на платній основі.
З метою фактичного виконання судового рішення 07 березня 2024 року винесено постанову про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні з метою отримання письмового висновку з питань визначення вартості робіт щодо демонтажу дерев`яної альтанки, басейну та металевого паркану, розташованих па території земельної ділянки за кадастровим номером: 2322188401:07:002:0984, що знаходиться за адресою: Запорізька обл., Запорізький р-н., пров. Шевченка 5.
Відповідно до письмового висновку з питань визначення вартості робіт щодо демонтажу вказаних об`єктів від 08 березня 2024 року орієнтовно становитиме 500000,00 гривень (ПАП).
Державним виконавцем 15 березня 2024 року прийнято постанову про залучення суб`єктів господарювання до проведення виконавчих дій, відповідно якої залучено суб`єкта господарювання ФОН ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ), видом діяльності якого є знесення споруд, до проведення виконавчих дій у межах ВП № 59052985 щодо демонтажу дерев`яної альтанки, басейну та металевого паркану, розташованих та території земельної ділянки (кадастровий номер 2322188401:07:002:0984) площею 0,1881 га, за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою державного виконавця від 18 березня 2024 року про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні призначено інженера-землевпорядника ОСОБА_4 , який має кваліфікаційний сертифікат, виданий 03.01.2013 № 000679 Державним агентством земельних ресурсів України, з метою надання письмового висновку з питань визначення територіальних меж земельної ділянки (кадастровий номер 2322188401:07:002:0984) площею 0,1881 га, розташованої у АДРЕСА_1 , а також з метою визначення відповідної території на місцевості при вчиненні виконавчих дій, які призначені на 10:00 годину 20 березня 2024 року за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Розумівка,?пров. Шевченка, 5.
Запорізьким відділом ДВС 30 травня 2024 року укладено з TOB «Всеукраїнська експертна група» (далі - ТОВ «ВЕГ») договір про надання послуг з демонтажу споруд, за умовами якого виконавець TOB «ВЕГ» мав надати послуги з демонтажу незаконного побудованих споруд протягом визначеного у договорі строку, а замовник (орган ДВС) має сплатити такі послуги. 
Постановою державного виконавця від 30 травня 2024 року залучено у межах ВП?№ 59052985 суб`єкта господарювання до проведення виконавчих дій (TOB «Всеукраїнська експертна група») з метою демонтажу дерев`яної альтанки, басейну та металевого паркану, розташованих та території земельної ділянки (кадастровий номер 2322188401:07:002:0984) площею 0,1881 га, за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Розумівка,?пров. Шевченка, 5.
Державним виконавцем 19 серпня 2024 року складено акт виконаних робіт за договором про надання послуг з демонтажу споруд від 30 травня 2024 року, яким підтверджено фактичне повне виконання виконавчого документу, відповідно до якого виконані демонтаж басейну та металевого паркану, складовою частиною є бетонний фундамент, розташовані на земельній ділянці кадастровий номер 2322188401:07:002:0984, за адресою: Запорізька область, Запорізький район,?с. Розумівка, пров. Шевченка, 5; вартість виконаних робіт склала 476000,00 грн?без ПДВ.
Постановою державного виконавця від 26 серпня 2024 року закінчено виконавче провадження № 59052985 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).
Постановою державного виконавця від 08 травня 2024 року у ВП № 59052985 визначено для боржника ОСОБА_1 розмір додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 74731,6 грн.
Постановою державного виконавця від 26 серпня 2024 року у ВП № 59052985 визначено для боржника ОСОБА_1 розмір додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 486220,09 грн.
Постановою від 26 серпня 2024 року у межах ВП № 59052985 визначено загальний розмір витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у межах ВП № 59052985, у розмірі 560951,69 грн. 
У наведених постановах вказано документи, що підтверджують додаткові витрати, зокрема, щодо виконання робіт, найменування суб`єктів господарювання, що залучались до вчинення виконавчих дій відповідними постановами, тощо.
Матеріали виконавчого провадження підтверджують власне вчинення державним виконавцем із залученням відповідних суб`єктів господарювання демонтаж споруд, розмір додаткових витрат.
Позивачем не надано доказів власних тверджень щодо фактичного виконання саме нею демонтажу споруд.
Таких доказів позивачем не надано й до апеляційної скарги.
Крім того, суд звертає увагу на таке.
Види та розмір витрат виконавчого провадження затверджені наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1300/29430, до яких віднесено, зокрема, послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності – суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій.
Отже, витрати на послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій, є витратами виконавчого провадження, які відповідно до частини четвертої статті 42 Закону №1404-VIIІ підлягають стягненню з боржника.
Суд відхиляє посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції висновку судового експерта?Тернових В.А. від 05 серпня 2024 року щодо вартості робіт, адже розмір витрат (демонтажу споруд) підтверджений належними доказами, а наданий позивачем висновок не спростовує наданих відповідачем доказів вартості робіт з демонтажу споруд.
Суд зазначає, що витрати виконавчого провадження - це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції; друк документів, тощо). Такі витрати компенсуються за рахунок боржника безвідносно до того, чи виконано рішення боржником у добровільному порядку.
Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження № 59052985 від 26 серпня 2024 року.
Стосовно постанови про відкриття виконавчого провадження № 75913891 від 27 серпня 2024 року суд зазначає таке.
Постановою державного виконавця від 27 серпня 2024 року відкрите виконавчого провадження № 75913891 з примусового виконання постанови №59052985 від 26 серпня 2024 року, виданої Запорізьким відділом ДВС про стягнення з ОСОБА_1 на користь Запорізького відділу ДВС витрат виконавчого провадження у розмірі 560 951,69 грн.
Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону №1404-VIIІ установлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Відтак, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.
Аргумент апелянта про те, що вичерпний перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню, викладено у ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», у якому відсутня постанова державного (приватного) виконавця про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, є безпідставним, адже постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження за своєю суттю є постановою про стягнення витрат виконавчого провадження.
Посилання апелянта на те, що до постанови від 26 серпня 2024 року про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №59052985 включені витрати, які не є додатковими в розумінні п. 2 розділу VI Інструкції, а є мінімальними, та зазначались у постанові про орієнтовний розрахунок витрат при відкриття виконавчого провадження №75913891, суд визнає безпідставними, з огляду на таке.
Інструкція з організації примусового виконання рішень затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (далі - Інструкція).
Пунктом 2 розділу VI Інструкції передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.
Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про:
відкриття виконавчого провадження;
стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується);
стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується);
стягнення витрат виконавчого провадження;
закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).
Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження:
виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари);
пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).
До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.
Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.
Розмір мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження визначається відповідно до Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1300/29430.
Постановою від 27 серпня 2024 року ВП № 75913891 установлено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, відповідно якої визначено для боржника мінімальні витрати виконавчого провадження у розмірі 536,04 грн, проте такі витрати відсутні як додаткові у постанові про визначення додаткових витрат виконавчого провадження, що спростовує доводи апелянта.
Враховуючи чинність постанови про стягнення додаткових витрат виконавчого провадження, суд доходить до висновку про правомірність постанови державного виконавця від 27 серпня 2024 року про відкриття виконавчого провадження № 75913891 з примусового виконання постанови № 59052985 від 26 серпня 2024 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції?(м. Одеса) витрат виконавчого провадження 560951,69 грн.
Наступним спірним питанням є питання правомірності постанови про арешт майна боржника, винесеної в межах виконавчого провадження № 75913891 від 27 серпня 2024 року.
Так, постановою державного виконавця ВП №75913891 від 27 серпня 2024 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення 561487,73 грн. 
Відповідно до частин першою - третьою статті 56 Закону №1404-VIIІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.
Наявність накладеного виконавцем у процесі виконавчого провадження арешту державного або комунального майна, крім арешту, накладеного у кримінальному провадженні, не перешкоджає продажу шляхом приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Основним доводом, за яким позивач вважає протиправною цю постанову про арешт майна, є те, що відповідач не здійснив опису всього арештованого майна, не вчинив дій з визначення вартості цього майна, що призвело до накладення арешту на все майно за відсутності відомостей про його вартість; відповідач не визначив, на яке саме майно накладено арешт, що унеможливлює розпорядження майном, яке знаходиться поза сумою боргу згідно із судовим рішенням.
Суд зазначає, що постановою державного виконавця ВП №75913891 від 27 серпня 2024 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , проте арешт накладено виключно у межах суми звернення стягнення 561487,73 грн, що спростовує доводи апелянта.
Крім того, суд зауважує, що в межах цієї справи предметом оскарження є виключно постанова державного виконавця ВП №75913891 від 27 серпня 2024 року про накладення арешту на майно боржника.
Позивачем в межах цієї справи не оскаржуються дії державного виконавця щодо реалізації цієї постанови, тому судом не надається оцінка доводам апелянта про протиправність дій відповідача у процесі здійснення арешту майна боржника, як й доводам про те, що відповідач перед накладенням арешту на нерухоме майно мав накласти арешти на грошові кошти боржника, адже ці дії державного виконавця виходять за межі предмету доказування в цій справі.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року в справі № 280/8862/24 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року в справі № 280/8862/24 за позовом ОСОБА_1 до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення 15 липня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 16 липня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов