11.08.2026
Справа № 497/2642/25
Провадження № 2/497/393/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.08.2026 року Болградський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді - Раца В.А.,
секретаря - Божевої І.Д., 
без участі сторін, 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в місті Болграді, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
09.10.2025 року представник позивача - Томилко О.Б., яка підтвердила свої повноваження довіреністю, звернувся до суду із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 91 133,39 грн. та судові витрати по сплаті судового збору 2 422,40 грн. та на професійну правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Разом з позовною заявою представник надала клопотання про витребування доказів, що містять банківську таємницю.
Свої вимоги мотивує тим, що 19 листопада 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 943840885, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, а саме відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства, зазначив свої персональні дані, в тому числі і банківську карту, на яку в подальшому отримав грошові кошти у сумі у розмірі 29 900,00 грн., пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та уклав кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Так, на виконання умов Договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську карту № НОМЕР_1 , яка була вказана Відповідачем при укладанні Договору. 24 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № МВ-ТП/23, відповідно до умов якого відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору право вимоги, зазначені у Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру прав вимоги №б/н від 24 лютого 2025 року до договору факторингу до Позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 63 010,57 грн., з яких 29 899,30 грн. - сума заборгованості за кредитом, 18 161,62 грн. - сума заборгованості за несплаченим відсотками. Так, зобов`язання зі сторони кредитора за Договором виконані в повному обсязі, в свою чергу, відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить: 106 083,04 грн. Проте Позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. Виключне право на визначення позовних вимог належить Позивачу. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути частину заборгованості за договором. Загальна сума заборгованості за кредитним договором, заявлена до стягнення позивачем, становить - 91 133,39 грн, з них: заборгованість по кредиту - 29 899,30 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 61234,09 грн. Розмір штрафних санкцій вказаний в загальному розрахунку заборгованості, однак, позивач не включає їх до розміру позовних вимог. Відповідач ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором, тому представник позивача звернувся до суду з цім позовом.
Ухвалою судді від 24.10.2025 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі.
19.03.2026 року ухвалою суду клопотання представника позивача Томилко О.Б. про витребування доказів задоволено та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» певну інформацію. 01.06.2026 року до суду надійшла витребувана інформація.
ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» 21.04.2026 надіслав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити ТОВ «Таліон плюс» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів того, що наявний в матеріалах справи Договір кредитної лінії (у вигляді паперової копії) було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Відповідач стверджує, що він не укладав даного кредитного договору, відповідно не погоджував процентну ставку, неустойку та інші кабальні умови кредитування. Вважає, що жоден поданий позивачем доказ не підтверджує узгодження саме цих, а не інших кредитних умов. Зокрема, зазначає, що на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід до позивача прав вимог у сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу. Отже, відсутність доказів, дає підстави стверджувати що позивач не набув права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Щодо нарахованих процентів, відповідач зазначає, що вимоги про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Враховуючи наведене, оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 61234,09 грн. не є співрозмірною тілу кредиту в загальній сумі 29899,30грн., оскільки суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) за користування коштами. Тому при ухваленні рішення відповідач просить зменшити розмір відсотків, щонайменше до розміру тіла кредита - 29899,30 грн., оскільки стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за короткостроковою позикою в 2 рази більше тіла кредиту призведе до скрутного матеріального становища позичальника та безпідставного збагачення за цей рахунок кредитора. Також нагалошує, що представником позивача не надано доказів перерахування коштів на картку відповідача, а саме первинних документів оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Наголошує, що матеріали справи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування суми позики (платіжне доручення, квитанція, чек тощо), оформленого у відповідності до вимог чинного законодавства. Отже? зважаючи на вищевикладене, позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема не довів укладення кредитного договору між відповідачем та первісним кредитором на умовах, що вказані в наданих копіях договору, не довів перерахування тіла кредиту первісним кредитором, не довів розмір фактично наданих у кредит коштів та розмір відсотків, які він просить стягнути за період користування кредитними коштами, не підтвердив перерахування коштів первісному кредитору за отримання грошових вимог за заборгованість відповідача, а тому в задоволенні позову варто відмовити повністю. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зазначає, що з наданих документів (акти, рахунки, договори), не вбачається, що гонорар в сумі 5 000,00 грн. взагалі стосується надання правової допомоги по справі щодо стягнення заборгованості саме з відповідача, а також у матеріалах справи відсутній платіжний документ, щодо сплати позивачем послуг адвоката.
13.05.2026 представник позивача Дорошенко О.В., яка діє на підставі довіреності, надала через систему «Електронний суд» додаткові пояснення по справі (відповідь на відзив) у яких просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Мотивуючи тим, що 19.11.2024 року відповідач в особистому кабінеті заповнив заявку на отримання кредитних коштів та зазначив персональні дані, в тому числі дані про електронну пошту та фінансовий абонентський номер, які використовувались в якості логіну при реєстрації особистого кабінету та при укладені кредитного договору, реквізити банківської картки, на котру перераховані Первісним кредитором кредитні кошти на виконання умов кредитного договору. Представник позивача стверджує, що відповідач, укладаючи Договір, пройшов верифікацію, тим самим підтвердив актуальність та належність його персональних даних, в тому числі і фінансового мобільного номеру НОМЕР_2 , який був вказаний останнім при заповненні заяви на отримання кредиту. Щодо відступлення права вимоги, так 24.02.2025 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено договір факторингу № МВ-ТП/23, за яким Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 24.02.2025 року на виконання п. 2.1. Договору факторингу № МВ-ТП/23 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було складено та підписано реєстр прав вимоги, за яким передані (відступлені) права вимоги в тому числі і до Відповідача за кредитним Договором. Вказані обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи Витягом з реєстру прав вимоги від 24.02.2025 року, відповідно до якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги крім інших і щодо ОСОБА_1 (кредитний Договір № 943840885 від 19.11.2024 року). Додатково повідомляємо, що оплата фінансування проводилася Фактором із застосуванням консолідованого підходу до розрахунків за весь реєстр прав вимог одночасно. Таким чином, надана платіжна інструкція відображає оплату фінансування за весь реєстр прав вимог згідно Договору факторингу. Укладаючи договір позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідач мав змогу та необмежений час для ознайомлення з умовами договору ще до його оформлення, отримав екземпляр договору на власну електронну пошту, а також мав вільний доступ до умов договору на сайті фінансової установи. Судові витрати, понесені позивачем, підтверджуються достатніми, належними та допустимими доказами наданими до суду. 
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача Дорошенко О.В. через систему «Електронний суд» 14.05.2026 надала заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, при цьому про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Свою позицію щодо заявлених вимог відповідач виклав у поданому до суду відзиві.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Щодо укладання договору кредитної лінії №943840885 від 19.11.2024.
Судом встановлено, що 19 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» в особі директора Сінченка С.А., який діє на підставі Статуту та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №943840885 за умовами якого відповідач отримав ліміт кредитної лінії 20 000,00 грн. строком на 5 років (дисконтний період 30 днів, з можливістю повернення), кінцева дата повернення кредиту - 19.12.2029.
Відповідно до п.2.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Правила).
Невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. (п.14.1. Договору).
Рекомендована дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 19.12.2024, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. Кінцева дата повернення кредиту 19.12.2029 року.
Проте судом встановлено, що відповідачем заборгованості за вищевказаним кредитним договором в частині основного боргу та за нарахованими відсотками як позивачу, так і первісним кредиторам, матеріали справи не містять. Тому відповідно до п. 9.1.1.7. договору кредитодавець має право достроково припинити дію договору за умови затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць.
Згідно з п. 5.1 договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки НОМЕР_3, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.
У п. 8.1. договору зазначено, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у розмірі та порядку, що встановлені цим договором. Інших витрат позичальника договором не передбачено. Процентні ставки є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника (п. 8.2.). Згідно п.8.3. базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних. Розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за цим договором становить 1000 грн 00 коп. (п.8.5.).
У той самий день між сторонами була укладена додаткова угода до договору №943840885 від 19.11.2024, щодо надання кредитодавцем позичальнику додаткового траншу в сумі 9 900,00 грн. Так, загальний розмір кредиту за договором буде складати 29 900,00 грн. (п.1.1. додаткової угоди).
Згідно п.1.2. додаткової угоди безготівковий переказ цього та інших траншів за договором може бути здійснено за реквізитами Платіжної картки Позичальника НОМЕР_3. Не зважаючи на вказане вище, кредитодавець може на вибір позичальника також здійснювати надання траншів за договором за реквізитами платіжної карти вказаної безпосередньо в договорі чи за реквізитами платіжних карток вказаних в інших додаткових угодах до цього договору (за наявності). З моменту отримання Траншу вказаного в п. 1.1. договору, базова процентна ставка за договором (для суми всіх наступних траншів в рамках договору та для суми, яка вже є в користуванні) буде складати 0,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних. З моменту підписання цієї Додаткової угоди, незалежно від зазначеного в договорі, розмір дисконтної чи індивідуальної ставки не може бути більшим за базову процентну ставку вказану вище; Відповідно до п. 1.5. під час надання суми траншу, вказаного в п. 1.1. цієї Додаткової угоди, кредитодавцем нараховується комісія за надання кредиту в розмірі 495 грн 00 коп. (чотириста дев`яносто п`ять грн.), яка має бути сплачена Позичальником не пізніше 19.12.2024.
Усі інші умови договору не змінені цією додатковою угодою, залишаються чинними у попередній редакції і сторони підтверджують їх обов`язковість до виконання (п.2). 
Сторони погодили, що ця Додаткова угода укладена з використанням веб-сайт moneyveo.ua та є невід`ємною частиною Договору (п.4).
Відповідачем були здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе.
Також до матеріалів справи додано паспорт споживчого кредиту, заявку на отримання грошових коштів в кредит від 19.11.2024, Правила надання грошових коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», довідки щодо ініціювання платіжної операції, розрахунок заборгованості ТОВ «Таліон плюс», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор UAMS, для підписання договору кредитної лінії №943840885 від 19.11.2024, який був надісланий на номер моб.телефону НОМЕР_2 та відповідачем підписано договір електронним підписом позичальника шляхом використання цього ідентифікатора.
Також відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора 8853 було підписано додаткову угоду до договору №943840885 від 19.11.2024.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.
19.11.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало переказ коштів згідно договору №943840885 від 19.11.2024 року та додаткової угоди до нього на платіжну картку НОМЕР_3, що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
19.11.2024 року відповідачу ОСОБА_2 на картку № НОМЕР_3 , ТОВ «ПрофітГід» на підставі Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-757 від 06.09.2023 року, було перераховано (здійснено переказ) на виконання умов договору №943840885 від 19.11.2024 року, переказ грошових коштів в розмірі 9 900,00 грн., номер транзакції 43201-15843-49603, що підтверджується підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів.
Переказ грошових коштів у сумі 20 000,00 грн., підтверджується платіжним дорученням (заява) на переказ та зарахування грошових коштів на банківську карту отримувача.
Переказ коштів також підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» за вих.№20.1.0.0.0/7-260506/56184-БТ від 13.05.2026 року, наданої на запит суду, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 та з руху коштів (виписки) по цій банківській картці (рахунку) за період з 19.11.2024 по 19.11.2024 вбачається, що 19.11.2024 на картковий рахунок відповідача надійшли грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн. та 9 900,00 грн.
Згідно із детальним розрахунком заборгованості станом на 24.02.2025 (дату відступлення) за договором кредитної лінії № 943840885 від 19 листопада 2024 року розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» становить 62 717,56 грн, що складається з основної заборгованості в сумі 29 900,00 грн., суми заборгованості по процентам в розмірі 14 949,65 грн. та суми заборгованості по комісії у сумі 1 495,00 грн. 
Відповідач здійснив часткову оплату на загальну суму у розмірі 3 803,00 грн. з метою виконання умов договору. Таким чином відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.
За змістом ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.4 ст. 16 ЗУ "Про споживче кредитування" та укладеного між сторонами договору, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі.
Щодо твердження представника відповідача, про те що позивачем наданий розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а відповідно обов`язок щодо доведення наявної суми заборгованості не виконано, спростовується наступним чином. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - це фінансова установа, а не банківська, яка не має права відкривати рахунки Позичальнику, а лише перераховує кредитні кошти на надані позичальником рахунок. Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань відсотків, а нарахування відсотків за користування кредитом відображені в наданих розрахунках ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» відбувалися згідно з погодженими умовами кредитного договору №943840885 від 19.11.2024 року.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач довів на підставі належних та допустимих доказів погодження сторонами договору умов про розмір та порядок отриманого кредиту, нарахування процентів за користування ним, а також умови повернення отриманих у позику грошей та плати за користування ними.
Щодо стягнення за договорами факторингу.
24 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» в особі директора Сінченка С.А. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» в особі директора Патіюка В.В. укладено Договір факторингу №МВ-ТП/23, у відповідності до умов якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» за права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобв`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно п.4.1. наявне Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту укладення Реєстру прав вимоги. Майбутнє Право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує.
Розмір (сума) фінансування, що підлягає сплаті Фактором Клієнту, встановлюється у Реєстрі прав вимоги. Якщо іншого не передбачено Сторонами в Реєстрі прав вимоги, розмір (сума) фінансування встановлюється у відсотковому значенні від суми заборгованостей по основному боргу (тіло кредиту), що є складовою частиною загальної розміру (суми) Прав вимог, що відступаються згідно Реєстру прав вимог (п.3.1.).
Відповідно до наданого реєстру прав вимоги від 24 лютого 2025 року сума фінансування, належна до сплати клієнту за цим реєстром прав вимог, складає 40,00% відсотків від заборгованості по основному боргу, що становить 2 568 166 грн. 03 коп.
ТОВ «Таліон плюс» здійснило плату 27.02.2025 за вiдступлення права вимоги, згiдно договору факторингу № МВ-ТП/23 від 24.02.2025р. у сумі 2 396 177 грн. 01 коп., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №1189 та 28.02.2025 у сумі 171 989 грн. 02 коп., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №1234 з призначенням платежу плата за вiдступлення права вимоги, згiдно договору факторингу № МВ-ТП/23 від 24.02.2025р. без ПДВ.
До матеріалів справи додано реєстр прав вимоги №б/н від 24.02.2025 року, де пвд номером 84 боржником рахується ОСОБА_1 , договір №943840885 від 19.11.2024 року на загальну суму заборгованості 63 010,57 грн., з яких 29 899,30 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18 161,62 грн. - заборгованість за відсотками, 14 949,65 грн. - заборгованість за неустойкою.
Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, інше не встановлено договором або законом.
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за період з 25.02.2025 року по 18.07.2025 року донарахувало відповідачу проценти за користування грошовими коштами, отже заборгованість за Договором становить 91 133,39 грн., що складається: 29 899,30 грн. - заборгованість по кредиту; 61 234,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.
Отже, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що наявними в матеріалах справи доказами, а саме: договором факторингу, Реєстром боржників, платіжними інструкціями, позивачем доведено перехід права вимоги за кредитним договором №943840885 від 19.11.2024 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс».
Посилання відповідача на недійсність та не відповідність нормам чинного законодавства договору факторингу суд відхиляє, як такі, що спростовані наявними в матеріалах справи доказами.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «Таліон Плюс» надало суду: договір про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 укладений між адвокатським об`єднанням «Ліга Юридичних Технологій та Інновацій» та ТОВ «Таліон Плюс»; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; додаткову угоду №1583 від 02.09.2025 про надання правової допомоги до договору №5 від 02.12.2024, укладеної між адвокатським об`єднанням «Ліга Юридичних Технологій та Інновацій» та ТОВ «Таліон Плюс», згідно якої сторони погодили, що вартість послуг по супроводженню справи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №943840885 від 19.11.2024 становить 5 000, 00 грн.
Таким чином зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України, сплачені позивачем витрати по сплаті судового збору, в сумі 2 422,40 грн. (а.с.7) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12,81,89,265, 280, 281,282 ЦПК України, ст.ст. 512, 514. 526, ч.1 ст. 548, ч.1 ст. 549, ч.1 ст.610, ч.1 ст. 611, 625, 1049, 1054 ЦК України, суд, - 
УХВАЛИВ: 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості  - задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (14017, м. Чернігів, вул. Жабинського, буд. 13, код ЄДРПОУ 39700642) заборгованість за кредитним договором №943840885 від 19.11.2024 року, в розмірі 91 133 (дев`яносто одна тисяча сто тридцять три) гривні 39 копійок, а також суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 98 555 (дев`яносто вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 79 копійок. 
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Суддя           В.А. Раца