ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2026 року | м. Львів | Справа № 260/1344/26 пров. № А/857/38650/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді Глазька С.М.,
суддів Глушка І.В., Шавеля Р.М., 

розглянувши в змішаній формі в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 червня 2026 року (головуючий суддя Луцович М, М., м. Ужгород) у справі № 260/1344/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової пенсії, виходячи із розміру, встановленого ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06.06.1996 №230/96-ВР «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити нарахування та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю ОСОБА_1 з 11.02.2026 відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР, в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 червня 2026 року адміністративний позов задоволено.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що зміни, внесені Законом України № 76-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII) до ст.50 Закону № 796-XII, неконституційними не визнавались, а тому зазначена стаття продовжує діяти у редакції Закону № 76-VIII, яким Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри виплати.
Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та оцінивши усі доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області, та з 06.05.2022 року отримує пенсію по інвалідності II групи в розмірі відшкодування фактичних збитків згідно статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року (зі змінами).
Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 13.06.2022 року позивач має статус особи з інвалідністю ІІ групи (інвалід війни).
Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 23.06.2022 року позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 1).
11.02.2026 ОСОБА_1 подав заяву через веб портал електронних послуг Пенсійного фонду України про проведення перерахунку та виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.
Заяву позивача за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області та прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії № 932190107929 від 19.02.2026.
За результатами розгляду заяви та додаткових документів поданих до заяви відповідачем було встановлено: до заяви гр. ОСОБА_1 надав паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного коду, довідку ОК-5, витяг з реєстру страхувальників, витяг про місце реєстрації та заяву клопотання про проведення перерахунку в частині призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Враховуючи вищевикладені обставини прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії, оскільки заявник не надав належні документи для проведення перерахунку. Щодо заяви клопотання долученої до пакету документів, позивачу необхідно звернутися через вебпортал в застосунку «Інше щодо Звернення».
20 лютого 2026 року позивачем було подано начальнику Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області скаргу, згідно якої позивач просив заяву від 11.02.2026 розглянути всебічно і об`єктивно на підставі документів, наявних в Електронній пенсійній справі та доданих до цієї скарги. До скарги позивачем було надано такі документи: паспорт громадянина України, ІПН ОСОБА_1 , витяг про місце проживання, посвідчення ЛНА на ЧАЕС 1 категорії, посвідчення інваліда війни 2-ї групи, довідка МСЕК від 06.05.2022, експертний висновок ЦМЕК від 14.04.2022, рішення ЧОУ ПФУ від 05.01.2026, заява від 11.02.2026 про перерахунок пенсії та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, заява про призначення/перерахунок пенсії (типовий бланк).
Листом №0700-0304-8/14200 від 05.03.2026 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомило позивача, що відповідно до пункту 15-1 Постанови Кабінету Міністрів від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року №112), особам, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань» і «Про соціальний захист дітей війни», таке підвищення провадиться за їх вибором за однією з підстав. Оскільки ОСОБА_1 набув право на додаткову пенсію особам, віднесеним до 1 категорії ЧАЕС (ліквідатори) та підвищення інвалідам війни 2 групи (1 кат) (40% від 2595 грн.), то відповідно до вищезазначеної постанови, йому нараховано підвищення як інваліду війни 2 групи - 1038,00 грн. (40% від 2595 грн.) як таку, що має більший розмір. Також повідомили, що виплата додаткової пенсії , що належать до першої категорії, виплачується в розмірі 379,60 для інвалідів 2 групи.
Позивач вважає, що має право на нарахування та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до ст.50 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.
01.01.2008 набрав чинності Закон України № 107-VI від 28.12.2007 «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (надалі Закон № 107-VI), яким, серед іншого, було внесено зміни до Закону № 796-XII та викладено ст.50 Закону № 796-XII в такій редакції: «Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам I групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.».
Конституційний Суд України Рішенням № 10-рп/2008 від 22.05.2008 визнав неконституційними положення Закону № 107-VI, зокрема, в частині внесення змін до ст.50 Закону № 796-XII, мотивуючи таке рішення тим, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.
28.12.2014 прийнято Закон № 76-VIII, яким норму ст.50 Закону № 796-XII викладено у такій редакції:
«Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.».
Кабінет Міністрів України постановою № 1210 затвердив Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за змістом п.13 якого (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 112 від 25.03.2014) щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону № 796-ХІІ виплачується у таких розмірах:
1) особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: особам з інвалідністю I групи - 474,5 гривні; особам з інвалідністю II групи - 379,6 гривні; особам з інвалідністю III групи - 284,7 гривні; для інших осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: особам з інвалідністю I групи - 341,64 гривні; особам з інвалідністю II групи - 227,76 гривні; особам з інвалідністю III групи - 170,82 гривні;
2) особам, що належать до категорій 2-4: особам, що належать до категорії 2, - 170,82 гривні; особам, що належать до категорії 3, - 113,88 гривні; особам, що належать до категорії 4, - 56,94 гривні;
3) дітям з інвалідністю, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 170,82 гривні.
Отже, змінивши Законом № 76-VIII законодавче регулювання розмірів додаткових пенсій за шкоду заподіяну здоров`ю, Верховна Рада України скасувала соціальні гарантії, передбачені ст.50 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР.
Апеляційний суд враховує, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 04.11.2025р. у справі № 580/5022/24 сформував наступні висновки:
1) додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, передбачена ст.50 Закону № 796-XII, за своєю суттю є додатковою соціальною гарантією для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та становить невід`ємну складову позитивного обов`язку держави забезпечити особам з інвалідністю з числа таких постраждалих посилений соціальний захист, у зв`язку з чим обмеження такого права є неприпустимим;
2) додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю особам з інвалідністю, які належать до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, має нараховуватися та виплачуватися в порядку та розмірах, визначених ст.50 Закону № 796-XII в редакції Закону № 230/96-ВР.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи зазначені висновки, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 230/96-ВР.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин норми ст.50 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР.
Що стосується покликання апелянта на те, що Головне управління в Закарпатській області не наділене повноваженнями щодо виконання рішення через принцип екстериторіальності, колегія суддів зазначає таке.
Так, у даній справі, територіальним органом Пенсійного фонду України щодо розгляду заяви позивача від 11.02.2026 за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Відтак, дії зобов`язального характеру, як виснував суд першої інстанції, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Така позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 08.02.2024 по справі №500/1216/23 (провадження №К/990/37966/23).
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 червня 2026 року у справі № 260/1344/26– без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя | | С. М. Глазько
судді | | І. В. Глушко
| | Р. М. Шавель