ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
08.09.2026 | Справа №607/17362/26 Провадження №2/607/7166/2026

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді Марциновської І.В.,
за участю: секретаря судового засідання Ментух І.В.,
представника позивача адвоката Созанської Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:
І. Описова частина

1. Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. 
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони з 04.03.2011 до 01.02.2024 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.03.2024 у справі № 607/23655/23 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 29.11.2023 і до досягнення дітьми повноліття.
Позивач вказала, що на даний час матеріальний стан відповідача змінився, зокрема відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України. При цьому попередньо визначений рішенням суду розмір аліментів у твердій грошовій сумі не забезпечує інтереси дітей.
За таких підстав відповідно до ст. 181 СК України позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей з твердої грошової суми у розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно на аліменти у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно.

2. Стислий виклад заперечень відповідача
Відповідач не скористався наданим ст. 174, 178 ЦПК України правом та відзив із запереченнями проти позову до суду не подав.

3. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
11.08.2026 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання у справі на 08.09.2026, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 
14.08.2026 задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази.

4. Процедура та позиції сторін у судовому засіданні
08.09.2026 у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Созанська Т.І. позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Пояснила, що станом на даний час розмір аліментів у сумі 2000 грн не є достатнім для утримання однієї дитини. Відповідач у добровільному порядку додатково матеріальну допомогу дітям не надає. Хоча має таку можливість, оскільки його матеріальний стан покращився.
08.09.2026 у судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак приймає участь у судовому процесі через свого представника.
08.09.2026 у судове засідання відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Заяви чи клопотання, у тому числі про зупинення провадження у справі, на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд дійшов переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Щодо підстав для зупинення провадження у справі суд зазначає таке.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Суд встановив, що відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України, що підтверджується довідкою заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2026.
Поряд з цим Верховний Суд у постанові від 30.06.2026 у справі № 699/1569/25 дійшов висновку, що п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в справах про стягнення аліментів на дитину, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення суперечить ст. 8, 51, 55 Конституції України.
Зупинення провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України у справі, що стосується захисту конституційного права дитини на утримання, суперечить задекларованій державою засаді охорони дитинства та є порушенням права на судовий захист, яке згідно з ч. 2 ст. 64 Конституції України не може бути обмежене навіть в умовах надзвичайного чи воєнного стану.
З урахуванням наведеного у цій справі суд дійшов висновку, що зупинення провадження у справі не відповідатиме якнайкращим інтересам неповнолітніх дітей, а тому наявні підстави для здійснення судового провадження.
ІІ. Мотивувальна частина
1.Фактичні обставини, встановлені судом, та докази на їх підтвердження
У період з 04.03.2011 до 01.02.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.02.2024 у справі № 607/23656/23.
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 сторони є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 сторони є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 сторони є батьками дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади № 2026/013457955, № 2026/013457779, № 2026/013457780 та № 2026/013457778 від 07.08.2026 ОСОБА_1 та діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.03.2024 у справі № 607/23655/23 вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.11.2023 і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 № 753 від 30.03.2026 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації.
Як вбачається з відповіді з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів № 3178302 від 14.08.2026, ОСОБА_2 отримує виплати військовослужбовця у військовій частині НОМЕР_1 .

2. Норми права, які застосував суд
Частина 1 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2026 становить 3512 грн.

3. Оцінка доказів та мотиви, з яких виходить суд
Суд встановив, що станом на даний час діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. 
Відповідач згідно з судовим рішенням від 05.03.2024 у справі № 607/23655/23 зобов`язаний сплачувати на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно.
Хоча позивач не надала письмових доказів на підтвердження конкретного розміру щомісячних витрат на дітей, суд ураховує загальновідомий характер витрат, необхідних для забезпечення належного розвитку дитини відповідного віку в сучасних соціально-економічних умовах.
При цьому суд бере до уваги, що сама лише відсутність детального документального підтвердження всіх щоденних витрат на дітей не може свідчити про відсутність таких витрат або звільняти іншого з батьків від обов`язку брати участь у належному матеріальному забезпеченні дітей.
Також суд враховує, що на момент визначення такого розміру аліментів діти були молодшого віку, з плином часу їх потреби об`єктивно зросли, що пов`язано з віковими змінами, навчанням, необхідністю забезпечення належного фізичного, інтелектуального та соціального розвитку, а рівень прожиткового мінімуму та загальний рівень цін істотно змінилися. 
Відтак витрати на утримання дітей істотно зросли та потребують більшої участі обох батьків у її матеріальному забезпеченні.
Крім того, суд встановив, що матеріальний стан відповідача змінився, оскільки він проходить військову службу у Збройних Силах України, що свідчить про наявність регулярного грошового забезпечення. Зокрема, середній розмір заробітної плати відповідача за травень-червень 2026 року становить 59602 грн.
Натомість розмір доходу позивача з 2024 року залишився незмінним та не здатний у повній мірі забезпечити усі потреби неповнолітніх дітей.
Ураховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, ст. 182, 183 СК України).
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Такий висновок неодноразово наводив Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 22.05.2019 у справі № 444/2619/16-ц; від 18.09.2019 у справі №127/12177/17-ц.
Оцінюючи зазначені обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що визначений раніше спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не здійснює належне забезпечення дітей та не відповідає принципу пропорційності участі обох батьків у їх утриманні.
Натомість стягнення аліментів у частці від доходу платника забезпечує гнучкість розміру аліментів залежно від реального доходу відповідача та відповідає принципу справедливості та співмірності. 

ІІІ. Висновки суду щодо заявлених вимог
Зважаючи на зміну з часу ухвалення судового рішення від 05.03.2024 мінімально необхідного рівня матеріального забезпечення дітей відповідного віку, на збільшення витрат на утримання дітей, що впливає на майновий стан позивача, а також на зміну матеріального становища відповідача у зв`язку з проходженням ним військової служби, суд вважає, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дітей будуть аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
Такий спосіб стягнення аліментів забезпечить належний рівень матеріального забезпечення дітей, пропорційність участі батьків у їх утриманні та дотримання найкращих інтересів дітей. 
За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

IV. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1331,20 грн.
Керуючись ст. 2, 4, 13, 76-81, 89, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280, 282-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.
Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.03.2024 у цивільній справі № 607/23655/23, з твердої грошової суми у розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно на аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
У іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Представник позивача: адвокат Созанська Тетяна Іванівна, місцезнаходження: вул. Виговського, буд. 26, офіс 16, м. Тернопіль.
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Суддя | І. В. Марциновська

Повне судове рішення складено 14.09.2026.