ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

21 липня 2026 року	Справа №160/37103/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

УСТАНОВИВ:
29.12.2025 року ОСОБА_1 звернувся через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить суд:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" викладеному у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 15.10.2025 року № 046350020853 протиправними та скасувати рішенні про відмову у призначенні пенсії від 15.10.2025 року № 046350020853;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період навчання в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України з 01.09.2001 року по 30.06.2005 року та періоди роботи з 19.09.2005 року по 31.12.2005 року, з 05.09.2006 року по 05.11.2006 року, з 23.09.2025 року по 07.10.2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.10.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 07.10.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 15.10.2025 року №046350020853 відмовлено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах. Відмовляючи у призначенні пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зазначило, що пільговий стаж на підземних професіях для визначення права на призначення пенсії незалежно від віку, згідно з Постановою №202 - 16 років 06 місяців 02 дні, що є недостатнім для призначення пенсії незалежно від віку. Позивач не погоджується із таким рішенням відповідача, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 20.01.2026 року. 
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
06.02.2026 року на адресу через підсистему «Електронний суд» від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач не визнає позовні вимоги, виходячи з наступного. 07.10.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058), яку за принципом екстериторіальності опрацьовано Головним управлінням та прийнято рішення від 15.10.2025 року № 046350020853 про відмову в призначені пенсії. До страхового стажу позивача зараховано період навчання з 01.09.2001 року по 31.12.2003 року. Зазначає, що навчання після 01.01.2004 року може бути зараховане до страхового стажу за умови сплати страхових внесків на умовах добровільної участі у пенсійному страхуванні та за наявності зазначеної інформації в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. При цьому позивач висуває позовні вимоги, зокрема, про зарахування навчання в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України з 01.09.2001 року по 30.06.2005 року до пільгового стажу. Так, згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» (який діяв на час здобуття освіти позивачем) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Аналогічна за змістом вимога, міститься і в абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 року № 1240, згідно якого час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців. Типи закладів професійної (професійно-технічної) освіти були встановлені ст. 18 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», згідно якої до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійної (професійно-технічної) освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання. Технікуми серед вказаного переліку відсутні. З огляду на зазначене, оскільки період навчання в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України зарахований до страхового стажу позивача з 01.09.2001 року по 31.12.2003 року, а для його зарахування з 01.01.2004 року правові передумови відсутні, як наслідок відсутні і підстави для зарахування періоду навчання з 01.09.2001 року по 30.06.2005 року в пільговий стаж (оскільки технікум не належить до закладів професійної (професійно-технічної) освіти, а також між періодом навчання, зарахованим до страхового стажу, і роботою по спеціальності, зарахованою до страхового стажу, перерва становить понад три місяці). Під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії виявлено, що в реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості про сплату внесків за періоди з 17.01.2005 року по 20.04.2005 року, з 19.09.2005 року по 31.12.2005 року, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для врахування зазначених періодів як до страхового, так і до пільгового стажу. До пільгового стажу роботи відповідно до довідки від 18.09.2025 року за №14/6-2159, яка видана ПраТ “ДТЕК Павлоградвугілля”, також не зараховано період роботи з 05.09.2006 року по 05.11.2006 року, оскільки підсумок пільгового стажу 25 днів не відповідає даним табелю спусків (43 дні) відповідно до довідки від 18.09.2025 року за №14/6-2157. З огляду на викладене, під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії Головним управлінням було встановлено, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 22 роки 1 місяць 8 днів, з урахуванням вимог частини третьої статті 24 Закону № 1058 - 41 рік 1 місяць 8 днів; пільговий стаж для визначення права на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 - 20 років 1 місяць 10 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 статті 114 Закону № 1058. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 року клопотання представника відповідача про продовження строку для надання відзиву у справі задоволено, продовжено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області строк на подання відзиву на позов та прийнято до розгляду письмовий відзив на позов Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, який надійшов до суду 06.02.2026 року.
0.02.2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій він проти аргументів, зазначених у відзиві відповідача позивач заперечує в повному обсязі в зв`язку з недоведеністю фактів, відсутністю належних та допустимих доказів обставин, на які посилається відповідач. Так, позивач зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів. Відповідно до диплому серії НОМЕР_1 та додатку до нього, позивач з 01.09.2001 року по 30.06.2005 року навчався в Павлоградському технікумі Національного гірничого університету за спеціальністю «Технологія підземної розробки корисних копалин» та здобув кваліфікацію «гірничий технік – технолог». Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.05.2004 року та пільгової довідки від 18.09.2025 року № 14/6-2159, видану ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», під час навчання в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії позивач працював та проходив практику на: Філія ВАТ ДХК «Павлоградвугілля» «Шахта «Павлоградська»: з 17.01.2005 року по 30.04.2005 року - «учень гірника підземного» з повним робочим днем під землею на період виробничої практики. На час роботи позивача діяли Списки № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року, відповідно до Розділу І «Гірничі роботи» п. 1 п.п. 1.1а на пільгових умовах за Списком № 1 мають право «усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах». Враховуючи вищевикладене, період навчання в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України з 01.09.2001 року по 30.06.2005 року підлягає зарахуванню до страхового та пільгового стажу роботи для призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Щодо сплати страхових внесків страхувальником зазначає, що позивач не може нести відповідальність за несплату або неналежну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Кпім того, вважає, що трудова книжка позивача у повній мірі підтверджує пільговий характер Позивача в періоди роботи з 19.09.2005 року по 31.12.2005 року, з 05.09.2006 року по 05.11.2006 року, з 23.09.2025 року по 07.10.2025 року. З урахуванням вищенаведеного, просить суд задовольнити позовні вимоги. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.07.2026 року продовжено строк розгляду адміністративної справи до 21.07.2026 року.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 07.10.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Надана позивачем заява від 07.10.2025 року та надані до неї документи розглядались за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Рішенням про відмову у призначенні пенсії від 15.10.2025 року № 046350020853, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області відмовило позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.
Відмовляючи у призначенні пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зазначило, що пільговий стаж на підземних професіях для визначення права на призначення пенсії незалежно від віку, згідно з Постановою №202 - 16 років 06 місяців 02 дні, що є недостатнім для призначення пенсії незалежно від віку. До пільгового стажу відповідно до пільгової довідки від 18.09.2025 року № 14/6-2159, видану ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», не зараховано періоди роботи з 17.01.2005 року по 20.04.2005 року, з 19.09.2005 року по 31.12.2005 року, оскільки відсутні дані про роботу в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; період роботи з 05.09.2006 року по 05.11.2006 року, оскільки підсумок пільгового стажу (25 днів) не відповідає даним табелю спусків відповідно до довідки від 18.09.2025 року № 14/6-2157.
При ознайомленні з розрахунком стажу роботи, наданого разом з рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивачем з`ясовано, що до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, не зараховано період навчання в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України з 01.09.2001 року по 30.06.2005 року, що відображено як у розрахунку стажу роботи так і у графі у розрахунку стажу роботи «в тому числі стаж, що дає право на зниження ПВ: Робота за списком №1». Додатково до пільгового стажу не зараховано період роботи з 23.09.2025 року по 07.10.2025 року.
Для отримання додаткових роз`яснень щодо зарахування періоду навчання в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України з 01.09.2001 року по 30.06.2005 року та періодів роботи з 19.09.2005 року по 31.12.2005 року, з 05.09.2006 року по 05.11.2006 року, з 23.09.2025 року по 07.10.2025 року, у порядку досудового врегулювання спору, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою від 18.11.2025 року №ВЕБ-25001-Ф-С-25-286579.
Листом від 15.12.2025 року № 15348-14543/К-02/8-2500/25, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зазначило, що до пільгового стажу роботи відповідно до довідки від 18.09.2025 року за №14/6-2159, яка видана ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” не зараховано період роботи з 05.09.2006 року по 05.11.2006 року, оскільки підсумок пільгового стажу 25 днів не відповідає даним табелю спусків (43 дні) відповідно до довідки від 18.09.2025 року за №14/6-2157. До страхового та пільгового стажу не зараховано навчання з 01.01.2004 року в Павлоградському технікумі Національного гірничого університету згідно з дипломом від 30.06.2005 року, так як це не передбачено діючим законодавством. За період роботи позивача з вересня по жовтень 2025 року згідно з індивідуальними відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування сплата внесків на дату винесення рішення про відмову в призначенні пенсії відсутня.
Отже, спірним у даній справі є зарахування до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, період навчання в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України з 01.09.2001 року по 30.06.2005 року та періоди роботи з 19.09.2005 року по 31.12.2005 року, з 05.09.2006 року по 05.11.2006 року та з 23.09.2025 року по 07.10.2025 року.
Не погоджуючись із рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії від 15.10.2025 року № 04635002085, позивач звернувся до суду.
Отже, спірним у даній справі є зарахування до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, період навчання в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України з 01.09.2001 року по 30.06.2005 року та періоди роботи з 19.09.2005 року по 31.12.2005 року, з 05.09.2006 року по 05.11.2006 року та з 23.09.2025 року по 07.10.2025 року.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
Згідно з п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Згідно з п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 “Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній”, період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Щодо періоду навчання у технікумі з 01.09.2001 року по 30.06.2005 року суд зазначає наступне.
Як убачається із розрахунку стажу роботи позивача, до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, не зараховано період навчання в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії України з 01.09.2001 року по 30.06.2005 року, що відображено як у розрахунку стажу роботи так і у графі у розрахунку стажу роботи «в тому числі стаж, що дає право на зниження ПВ: Робота за списком №1». 
Відповідно до диплому серії НОМЕР_1 та додатку до нього, позивач з 01.09.2001 року по 30.06.2005 року навчався в Павлоградському технікумі Національного гірничого університету за спеціальністю «Технологія підземної розробки корисних копалин» та здобув кваліфікацію «гірничий технік – технолог».
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.05.2004 року та пільгової довідки від 18.09.2025 року № 14/6-2159, видану ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», під час навчання в Павлоградському технікумі Національної гірничої академії позивач працював та проходив практику на: Філія ВАТ ДХК «Павлоградвугілля» «Шахта «Павлоградська»: з 17.01.2005 року по 30.04.2005 року - «учень гірника підземного» з повним робочим днем під землею на період виробничої практики.
Відповідно до запису №6 позивача 29.08.2005 року прийнято на посаду учня гірника підземного з повним робочим днем у шахті, а в подальшому направлено на курси підземних гірників та призначено на відповідну посаду (записи №7-8).
Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Окрім цього, суд звертає увагу, що позивач закінчив технікум та здобув кваліфікаційний рівень «молодший спеціаліст».
Згідно ст. 29 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 року №1060-XII (далі Закон №1060-XII) на структура освіти включає:
- дошкільну освіту;
- загальну середню освіту;
- позашкільну освіту;
- професійно-технічну освіту;
- вищу освіту;
- післядипломну освіту;
- аспірантуру;
- докторантуру;
- самоосвіту.
Відповідно до ст. 30 Закону №1060-XII в Україні встановлюються такі освітні рівні:
- початкова загальна освіта;
- базова загальна середня освіта;
- повна загальна середня освіта;
- професійно-технічна освіта;
- базова вища освіта;
- повна вища освіта.
Частинами 1-2 ст. 40 Закону №1060-XII встановлено професійно-технічна освіта забезпечує здобуття громадянами професії відповідно до їх покликань, інтересів, здібностей, перепідготовку, підвищення їх професійної кваліфікації.
Професійно-технічна освіта громадян здійснюється на базі повної загальної середньої освіти або базової загальної середньої освіти з наданням можливості здобувати повну загальну середню освіту.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 41 Закону №1060-XII професійно-технічними закладами освіти є: професійно-технічне училище, професійно-художнє училище, професійне училище соціальної реабілітації, училище-агрофірма, училище-завод, вище професійне училище, навчально-виробничий центр, центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів, навчально-курсовий комбінат, інші типи закладів, що надають робітничу професію.
Випускникам професійно-технічних закладів освіти відповідно до їх освітньо-кваліфікаційного рівня присвоюється кваліфікація "кваліфікований робітник" з набутої професії відповідного розряду (категорії).
Випускникам вищих професійних училищ може присвоюватися кваліфікація "молодший спеціаліст"
Відповідно до ч. 1-3 ст. 43 Закону №1060-XII вищими закладами освіти є: технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші.
Відповідно до статусу вищих закладів освіти встановлено чотири рівні акредитації:
перший рівень - технікум, училище, інші прирівняні до них вищі заклади освіти;
другий рівень - коледж, інші прирівняні до нього вищі заклади освіти;
третій і четвертий рівні (залежно від наслідків акредитації) - інститут, консерваторія, академія, університет.
Вищі заклади освіти здійснюють підготовку фахівців за такими освітньо-кваліфікаційними рівнями:
молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші вищі заклади освіти першого рівня акредитації;
бакалавр - забезпечують коледжі, інші вищі заклади освіти другого рівня акредитації;
спеціаліст, магістр - забезпечують вищі заклади освіти третього і четвертого рівнів акредитації.
Пільга за ст. 38 Закону №103/98-ВР встановлює, що визначальною обставиною її застосування є навчання «у закладі професійної (професійно-технічної) освіти», а також що «перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців».
Відповідно, підлягає встановлення характеристика навчального закладу позивача, в т.ч. встановлення належності цього закладу до категорії «заклад професійної (професійно-технічної) освіти), оскільки законодавець пов`язав право на відповідну пільгу саме з категорією навчального закладу.
Перелік таких закладів визначався Законом №1060-XII протягом всього періоду навчання позивача. Застосування цього закону до обставин цієї справи обумовлено принципом прямої дії нормативно-правових актів у часті.
В свою чергу Закон №1060-XII не лише не відносив технікуми до категорії «заклади професійно-технічної освіти», а прямо визначав технікуми як заклади вищої освіти у ст. 43.
Суд вважає за необхідне застосувати і інший критерій визначення права на пільгу за ст. 38 Закону №103/98-ВР результат навчання. Так, згідно ч. 6 ст. 41 Закону №1060-XII за результатом навчання у професійно-технічному закладі освіти присвоюється кваліфікація «кваліфікований робітник» (і лише випускникам вищих професійних училищ присвоюється кваліфікація «молодший спеціаліст»). В свою чергу за загальним правилом згідно ч. 3 ст. 43 Закону 1060-XII технікуми здійснюють підготовку «молодших спеціалістів». А за змістом ч. 2 ст. 30 Закону 1060-XII «кваліфікований робітник» та «молодший спеціаліст» є різними та послідовними освітньо-кваліфікаційними рівнями.
Отже, технікуми на час навчання позивача належали до вищих закладів освіти, а за результатом їх закінчення надавався освітньо-кваліфікаційний рівень «молодший спеціаліст», що є вищим ніж освітньо-кваліфікаційний рівень, що надавався професійно-технічними закладами освіти, які готували «кваліфікованих робітників».
Відповідні відмінності мають і документи про освіту, оскільки згідно ст. 16 Закону №103/98-ВР здобувачі професійно-технічної освіти отримують диплом «кваліфікованого робітника».
Слід відзначити, що навіть станом на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії згідно ст. 16 Закону №103/98-ВР випускнику закладу професійної (професійно-технічної) освіти, присвоюється освітньо-кваліфікаційний рівень "кваліфікований робітник".
Отже, ані станом на дату навчання, ані станом на дату звернення за призначенням пенсії позивач не міг вважатися таким, що коли-небудь навчався у «закладі професійної (професійно-технічної) освіти», оскільки в нього відсутній диплом про закінчення такого закладу, а наявний документ про освіту свідчить про закінчення закладу саме вищої освіти.
При цьому суд підкреслює, що необхідність належності закладу освіту до професійно-технічних передбачена як в Положенні №590, так і в Законі України «Про професійну (професійно-технічну) освіту». На противагу цьому позивач навчався в закладі вищої освіти.
Суд не заперечує можливість здобуття професійно-технічної освіти в технікумі в цілому, однак саме в юридичній ситуації позивача здобутий рівень освіти належить до вищої освіти, така належність існувала в т.ч. і в період навчання позивача.
Також суд зауважує, що за ст. 18 Закону №103/98-ВР до професійно-технічних навчальних закладів належать також інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту.
Вказана норма права передбачає невичерпність переліку типів навчальних закладів, які належать до професійно-технічної освіти, в зв`язку з чим така належність має встановлюватися за змістовним критерієм. Таким критерієм може бути освітньо-кваліфікаційний рівень, який присвоюється по завершенню навчання у відповідному закладі. Однак, як вже вказав суд, позивачу присвоєно не такий освітньо-кваліфікаційний рівень, що присвоюється випускникам професійно-технічних закладів освіти («кваліфікований робітник»), тому навіть за таким критерієм спірна пільга не підлягає застосуванню до позивача.
Слід враховувати і правила формальної логіки, оскільки до невизначеної категорії «інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту» очевидно не може входити вищий заклад освіти, адже за ст. 29 Закону №1060-XII професійно-технічна освіта та вища освіта є різними структурними елементами освіти, при цьому технікуми віднесено статтею 43 Закону №1060-XII саме до вищих закладів освіти, які готують спеціалістів з вищим освітньо-кваліфікаційним рівнем, ніж «кваліфікований робітник».
Таким чином, в частині позовних вимог щодо періоду навчання належить відмовити. 
Щодо періоду роботи позивача з 19.09.2005 року по 31.12.2005 року, з 05.09.2006 року по 05.11.2006 року та з 23.09.2025 року по 07.10.2025 року суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", застрахованими особами є громадяни, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи за договорами цивільно-правового характеру.
За осіб, які працюють на вищезазначених умовах, страхувальник (роботодавець) зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати до солідарної системи в установлені строки та в повному обсязі страхові внески від об`єкту для їх нарахування.
Згідно ч. 5, 6 ст. 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.
Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1. 2. 4 статті 14 нього Закону, календарний місяць; для страхувальників, зазначених у пункті 5 етапі 14 цього Закону квартал.
Враховуючи вище викладене, наявність у підприємства, де працювала особа, заборгованості зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи, за який не сплачено (не обліковуються) страхові внески, до трудового стажу працівника, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює за страхована особа.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. А застрахована особа не несе відповідальності за несвоєчасність сплати страхувальником страхових внесків, нарахованих із заробітної плати цієї особи. Цю відповідальність відповідно до вищезазначених норм закону несе тільки страхувальник (підприємство).
Отже, Позивач не може нести відповідальність за несплату або неналежну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а та від 01.11.2018 року у справі № 199/1852/15-а.
Враховуючи вищевикладене, відмова у зарахуванні до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, періоди роботи з 19.09.2005 року по 31.12.2005 року, з 05.09.2006 року по 05.11.2006 року, з 23.09.2025 року по 07.10.2025 року з підстав відсутності сплати страхових внесків або неналежну сплату страхових внесків протирічать нормам чинного законодавства та обставинам справи.
Крім того, щодо не зарахування періодів роботи з 19.09.2005 року по 31.12.2005 року, з 05.09.2006 року по 05.11.2006 року, з 23.09.2025 року по 07.10.2025 року до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, слід додатково зазначити наступне.
Згідно зі ст. 48 КЗпП України та ст. 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 “Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній”, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
Як вбачається з Постанови КМУ від 12.08.1993 року № 637, лише у випадку відсутності відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, необхідно надати уточнюючу пільгову довідку підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічну позицію підтримав і Верховний Суд у постановах від 31.05.2022 року по справі № 227/2654/17, від 25.09.2018 року по справі № 242/65/17, від 11.07.2019 року по справі № 242/1484/17, від 12.12.2019 року по справі № 423/405/17 та від 26.03.2020 року по справі №264/2643/17.
Згідно з п. 58-62 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а (Провадження № 11-1207апп19), щодо проведення атестації робочого місця відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.
Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
На час роботи позивача діяли Списки № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року, відповідно до Розділу І «Гірничі роботи» п. 1 п.п. 1.1а на пільгових умовах за Списком № 1 мають право «усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах».
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року № 202 "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років", до посад, віднесених до працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах, відносяться усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.05.2004 року, в оспорюванні періоди позивач працював: 
- з 19.09.2005 року по 31.12.2005 року в Філія ВАТ «Павлоградвугілля» «Шахта «Павлоградська» на посаді «гірник підземний» з повним робочим днем під землею;
- з 05.09.2006 року по 05.11.2006 року в Філія ВАТ «Павлоградвугілля» «Шахта «Павлоградська» на посаді «учень гірника з ремонту гірничих вироботок» з повним робочим днем під землею;
- з 23.09.2025 року по 07.10.2025 року в ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» на посаді «гірничий майстер» з повним робочим днем під землею.
Отже, трудова книжка позивача у повній мірі підтверджує пільговий характер позивача в періоди роботи з 19.09.2005 року по 31.12.2005 року, з 05.09.2006 року по 05.11.2006 року, з 23.09.2025 року по 07.10.2025 року.
Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Отже, відповідач, маючи сумніви щодо підтвердження факту наявності у позивача пільгового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи конкретні обставини цієї справи, мав право на звернення до підприємства, на якому працює особа, із вимогою про надання необхідних додаткових документів, здійснення відповідної перевірки достовірності поданих відомостей та умов праці, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Аналогічну позицію виклав Верховний Суд в постанові від 22.08.2024 року у справі № 160/18173/23.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 ст. 9 КАС України врегульовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи в позовній заяві позивачем ставиться питання, зокрема, щодо визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" викладеному у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 15.10.2025 року № 046350020853 протиправними та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 15.10.2025 року № 046350020853. 
Проте, як було встановлено судом під час розгляду справи, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачу було відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Таким чином, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачу було відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визнати протиправним та скасувати.
Суд зазначає, що враховуючи визнання протиправним та скасування судом спірного рішення, для визнання протиправними дій відповідача відсутні підстави, оскільки не є ефективним способом захисту в даній справі.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи з 19.09.2005 року по 31.12.2005 року, з 05.09.2006 року по 05.11.2006 року, з 23.09.2025 року по 07.10.2025 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.10.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у сумі 968,96 грн. 
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 775,17 грн. 
Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 250, 255, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачу було відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83А, код ЄДРПОУ 21390940) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до спеціального та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи з 19.09.2005 року по 31.12.2005 року, з 05.09.2006 року по 05.11.2006 року, з 23.09.2025 року по 07.10.2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83А, код ЄДРПОУ 21390940) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 07.10.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 83А, код ЄДРПОУ 21390940) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 775,17 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна