Справа № 438/1342/26 
Провадження № 1-кп/438/112/2026 

В И Р О К
іменем України

03 серпня 2026 року м. Борислав

Суддя Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , вивчивши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні № 12026142190000064 від 24.06.2026 р. відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брониця Дрогобицького району Львівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, військовозобов`язаного, раніше несудимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешкаючого в АДРЕСА_2 

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України –

встановив:

07.05.2026 приблизно о 21 год. 30 хв. ОСОБА_2 перебуваючи на алеї поблизу пам`ятника ОСОБА_3 , що розташований поблизу будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із неповнолітнім ОСОБА_4 , вступив в словесну суперечку, в ході якої вирішив умисно заподіяти йому фізичний біль без спричинення тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій протиправний умисел ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння фізичного болю іншій людині, побіг за неповнолітнім потерпілим ОСОБА_4 , який їхав на електросамокаті, наздогнав його, схопив рукою за одяг та скинув потерпілого із самокату на бруківку. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 став на одне коліно, нагнувся над неповнолітнім потерпілим ОСОБА_4 та долонею своєї правої руки наніс йому один удар в ділянку лівої сторони обличчя, після чого ОСОБА_2 правою рукою схопив неповнолітнього потерпілого за ліве вухо, підняв із землі, та повів до свого сина ОСОБА_5 , внаслідок чого умисно заподіяв потерпілому удар та інші насильницькі дії, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. 
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, а саме, умисне завдання удару та інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Обставини вчиненого ОСОБА_2 кримінального проступку не оспорюються учасниками кримінального провадження, які згодні з розглядом обвинувального акту, про що свідчать, додані до обвинувального акта їхні письмові заяви.
Згідно з ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.
Відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України до обвинувального акту при його направленні до суду додано заяву ОСОБА_2 , складену в присутності захисника ОСОБА_6 , про визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, наявні. Діяння, у вчиненні якого він обвинувачується, мало місце. Дане діяння містить склад кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та кваліфікується судом як умисне завдання удару та інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. ОСОБА_2 винуватий у вчиненні зазначеного кримінального проступку та підлягає за це покаранню.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а ще має бути і необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків.
Вивченням матеріалів щодо особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_2 є одруженим, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога. Обвинувачений несудимий та ніколи не вчиняв кримінальних правопорушень.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення відносно малолітньої дитини.
Таким чином, приймаючи до уваги викладене, суд вважає за можливе призначити необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень покарання у вигляді штрафу у середніх межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України, оскільки, зважаючи на особу обвинуваченого, враховуючи його майновий стан, інші види покарань до нього застосувати або недоречно, або неможливо.
У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід не обирався, процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд –

ухвалив:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брониця Дрогобицького району Львівської області, громадянина України, визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят грн. 00 коп.) гривень.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів моменту отримання його копії з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Суддя          ОСОБА_7