ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 333/1793/26     Головуючий в 1 інст. Ходько В.М.
Провадження № 33/807/852/26      Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 3 ст. 172-20 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2026 року       м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Вініченка А.Ю. (в режимі відеоконференції) справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Вініченка А.Ю. на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, та стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, за наступних обставин.
12 лютого 2026 року о 22.10 годині,  ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді командира відділення у військовій частині НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, виконуючи обов`язки військової служби за призначенням, перебував на Блокпосту автошляху Н08 за адресою: АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком та довідкою лікаря КНП "Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб" ЗОР № 482 від 12 лютого 2026 року, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Вініченко А.Ю. вважає постанову незаконною не обґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому справа підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що 28 квітня 2026 року на електронну пошту Комунарського районного суду м. Запоріжжя було відправлено клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи на іншу дату через його перебування у зоні проведення бойових дій із зазначенням про бажання приймати участь в розгляді справи.
Крім того, 29 квітня 2026 року захисник подав клопотання про відкладення розгляду справи з підстав його незадовільного стану здоров`я та долучив документи на підтвердження тимчасової непрацездатності. 
Однак, суддя в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розуміючи, що захисник перебуває на законних підставах на лікуванні, а ОСОБА_1 з об`єктивних та поважних причин не може прийняти участь в судовому засіданні, враховуючи невизнання ним своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУПАП, маючи наявні клопотання про відкладення справи, фактично позбавив ОСОБА_1 та його захисника права на участь у розгляді справи та надання пояснень стосовно ситуації, яка є предметом розгляду даної справи, зокрема в частині законності дій військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким складався протокол, чим свідомо порушив процесуальні права апелянта.
Наголошує, що згідно протоколу ОСОБА_1 перебував на блокпосту Н08 по АДРЕСА_3 , тобто не на території військової частини. Водночас матеріалами ВСП жодним чином не підтверджено факт виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби в момент складання протоколу та пов`язаних з цим дій. 
Звертає увагу, що пояснення ОСОБА_1 про те, що він провину визнає та підпис на заяві про розгляд справи судом без його участі здійсненні під фізичним та психологічним примусом, що є предметом розгляду ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі. При цьому, в надані пояснень з даного приводу ОСОБА_1 було відмовлено судом.
Вважає, що оскільки матеріалами справи не доведено факт перебування ОСОБА_1 на території військової частини, а особа, яка проводила його огляд не є посадовою особою уповноваженою на те начальником органу управління ВСП у ЗСУ, яка в порушення ч. 3 ст. 266-1 КУпАП перед проведення огляду не запросила уповноважених осіб, результати обстеження ОСОБА_1 оформленні відповідним висновком є неналежним доказом, а отже не повинні були враховуватися при прийнятті оскаржуваної постанови.
Просить постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2026 року скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.
Виходячи зі змісту клопотання, як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови адвокат Вініченко А.Ю. посилається на те, що ОСОБА_1 участі під час розгляду справи не приймав, а про зміст оскаржуваної постанови йому стало відомо 6 травня 2026 року з ЄДРСР.
Заявлене адвокатом Вініченком А.Ю. клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Як вбачається з матеріалів справи, у судовому засіданні суду першої інстанції 29 квітня 2026 року ОСОБА_1 присутній не був, копія оскаржуваної постанови була направлена ОСОБА_1 11 травня 2026 року, проте матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту її отримання.
Даних на спростування доводів адвоката Вініченка А.Ю. про ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом оскаржуваної постанови лише 6 травня 2026 року матеріали справи також не містять, тому суддя апеляційного суду приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.
У судові засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився тричі – 3 липня 2026 року, 17 липня 2026 року та 14 серпня 2026 року, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно, про що свідчать довідки про доставку «SMS» (а.с. 26, 35, 37).
Крім того, за клопотаннями ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Вініченка А.Ю. розгляд справи в суді апеляційної інстанції відкладався двічі.
Разом з тим, 14 серпня 2026 року ОСОБА_1 до судового засідання апеляційного суду не з`явився, із заявою про відкладення розгляду скарги на адресу суду не звернувся, з огляду на що, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП його неявка не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутності в судовому засіданні.
У судовому засіданні апеляційного суду адвокат Вініченко А.Ю. підтримав апеляційну скаргу та зазначив, що ОСОБА_1 не був у військовій частині, оскільки блокпост не є військовою частиною. Крім того, відсутні докази виконання ОСОБА_1 військових обов`язків.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.
Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, отже є обґрунтованими.
Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відповідальність наступає за дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, зокрема ч. 1 - розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені в умовах особливого періоду.
Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 р., особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан з 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено по теперішній час.
Як установлено судом, 12 лютого 2026 року, о 22.10 годині, молодший сержант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді командира відділення у військовій частині НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, виконуючи обов`язки військової служби за призначенням, перебував на Блокпосту автошляху Н08 за адресою: АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком та довідкою лікаря КНП "Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб" ЗОР № 482 від 12 лютого 2026 року, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Так, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачено відповідальність військовослужбовцями за правопорушення, вчинене в умовах особливого періоду.
Факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні за обставин, викладених в протоколі про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП від 13 лютого 2026 року серії ДНЗ № 77 підтверджується:
- висновком та довідкою КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 лютого 2026 року № В482, відповідно до якого ОСОБА_1 станом на 23 год. 50 хв. 12 лютого 2026 року знаходився у стані алкогольного сп`яніння – 1,03% (а.с. 5, 6).
Згідно військового квитка серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 має військове звання «молодший сержант» та займає посаду командира відділення у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 7-8).
Відповідно до рапорту від 13 лютого 2026 року заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу майора ОСОБА_2 , молодший сержант ОСОБА_1 згідно бойового розпорядження командира мотопіхотного батальйону № НОМЕР_3 дск від 11 лютого 2026 року займався забезпеченням життєдіяльності батальйону та знаходився у АДРЕСА_1 12 лютого 2026 року (а.с. 9).
З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, зокрема того, що ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою та виконуючи обов`язки військової служби в умовах особливого періоду, перебував на території блокпосту автошляху НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком та довідкою лікаря КНП "Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб" ЗОР № 482 від 12 лютого 2026 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Суддя апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення права ОСОБА_1 на захист у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції без його участі в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 дійсно не був присутній в судовому засіданні при розгляді справи судом першої інстанції.
Між тим, про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлявся заздалегідь належним чином, про що свідчать довідки про доставку SMS із викликом до судового засідання (а.с. 16, 23, 25, 33).
Таким чином, суд першої інстанції викликав ОСОБА_1 до судового засідання, але останній не скористався своїм правом, що дає обґрунтовані підстави зробити висновок про спрямоване ухиляння від участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення задля затягування строків розгляду з метою уникнення адміністративної відповідальності, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП є безпідставними, а суд першої інстанції мав достатні підстави розглядати справу без участі ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції чотири рази призначав розгляд справи, проте, у зв`язку з надходженням до суду заяв від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, судові засідання відкладалися.
Враховуючи положення, передбачені ст. 268 КУпАП та приймаючи до уваги те, що ст. 277 КУпАП передбачений строк розгляду справи про військове адміністративне правопорушення, який становить одну добу з дня одержання відповідного протоколу та інших матеріалів, обізнаність ОСОБА_1 про судовий розгляд справи, суддя апеляційного суду не вбачає порушень процесуального закону з приводу розгляду справи за його відсутності.
До того ж, права ОСОБА_1 були поновлені при апеляційному перегляді.
За апеляційною скаргою його захисника було призначено перегляд постанови в апеляційному порядку, ОСОБА_1 не був обмежений у правах, передбачених ст. 268 КУпАП, в тому числі бути присутнім в апеляційному суді і заявляти клопотання та подавати докази.
Жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду не надав і в апеляційній скарзі на них немає жодних посилань, а тому права особи, передбачені ст. 268 КПК України, не порушені.
Доводи апелянта про складання протоколу про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відносно ОСОБА_1 не уповноваженою на те особою, а також про порушення вимог ч. 3 ст. 266-1 КУпАП, спростовуються матеріалами справи.
Так, положеннями Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 р. № 329 встановлений механізм складання протоколів про адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців Збройних Сил України.
Додатком 1 до Інструкції затверджено форму протоколу про військове адміністративне правопорушення КУпАП.
Згідно п. 4 Розділу 2 Інструкції у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно п. 2 Розділу І Інструкції, протокол про військове адміністративне правопорушення щодо військовослужбовця (військовозобов`язаного) мають право складати:
- командири (начальники) військових частин (військових навчальних закладів, установ) (далі - військова частина) щодо підлеглих військовослужбовців (військовозобов`язаних), у тому числі тимчасово;
- командири (начальники) підрозділів, які уповноважені на те командиром (начальником) військової частини, щодо підлеглих військовослужбовців (військовозобов`язаних), у тому числі тимчасово;
- посадові особи органів військового управління Збройних Сил України (далі - орган військового управління), органу управління Державної спеціальної служби транспорту (далі - орган управління ДССТ), які уповноважені на те відповідними начальниками органів військового управління, органу управління ДССТ щодо підлеглих військовослужбовців (військовозобов`язаних), у тому числі тимчасово;
- посадові особи органів управління Служби правопорядку, які уповноважені на те відповідними начальниками органів управління Служби правопорядку.
Матеріали справи містять витяг із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з адміністративно – господарської діяльності) від 3 грудня 2025 року № 562/нагд, за змістом якого суб`єкт складання згаданого протоколу про адміністративне правопорушення, який обіймає посаду, зокрема старшого офіцера відділення організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності ВСП в гарнізонах - майор ОСОБА_3 наділеним таким правом.
Отже, протокол серії ДНЗ № 77 від 13 лютого 2026 року складений у відповідності до вимог вищезазначеної Інструкції та наведеного вище Наказу, а тому доводи апеляційної скарги про те, що його складено не уповноваженою особою є безпідставними.
Таким чином, вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки, в ньому зазначено: дату і місце його складення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також анкетні дані та підписи свідків.
З приводу доводів апеляційної скарги про визнання провини ОСОБА_1 та підписання заяви про розгляд справи без його участі під фізичним та психологічним примусом суддя апеляційного суду зазначає, що на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції відсутні будь-яки документи, які б підтверджували факт внесення відомостей до ЄРДР та початок проведення досудового розслідування.
Крім того, з огляду на предмет дослідження в рамках складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, особиста заява ОСОБА_1 про визнання ним своєї вини не має вирішального значення і не впливає на інкриміновані йому обставини, оскільки його вина доведена наявними в матеріалах справи доказами.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 у момент складання протоколу та пов`язаних з цим дій не виконував обов`язки військової служби повністю спростовуються рапортом заступника командира батальйону з психологічної підтримки персоналу майора ОСОБА_2 , відповідно до якого 12 лютого 2026 року ОСОБА_1 згідно бойового розпорядження командира мотопіхотного батальйону № НОМЕР_3 дск від 11 лютого 2026 року займався забезпеченням життєдіяльності батальйону та знаходився у АДРЕСА_1 .
Згідно ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці визнаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Таким чином, перебування ОСОБА_1 поза межами військової частини (на блокпосту) не спростовує факту виконання ним обов`язків військової служби, оскільки його перебування на блокпосту відповідає обов`язкам військовослужбовця у відповідності до п. 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновку суду щодо доведеності провини ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Вініченку А.Ю. строк на апеляційне оскарження постанови судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Вініченка А.Ю. залишити без задоволення.
Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду        В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 333/1793/26