Справа № 467/999/26
Провадження № 1-в/467/188/26

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора   ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Арбузинка подання начальника державної установи «Південноукраїнська виправна колонія(№83)» ОСОБА_4 про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків щодо засудженого
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси Одеської області, відбуваючого покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Південноукраїнська виправна колонія (№83)»

В С Т А Н О В И В:

У липні 2026 року до суду надійшло подання начальника державної установи «Південноукраїнська виправна колонія(№83)» про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків щодо засудженого ОСОБА_5 . Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 засуджений: 31 липня 2025 року Київським районним судом м.Одеси за ч.3 ст. 389 КК України з застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, 15 вересня 2025 року Київським районним судом м.Одеси за ст. 390-1 КК України з застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі, 03 грудня 2025 року Київським районним судом м.Одеси за ст. 390-1 КК України з застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до 1 року 5 місяців обмеження волі. Раніше судимий: 02 серпня 2024 року Київським районним судом м.Одеси за ст. 126-1 КК України до 1 року пробаційного нагляду. Посилаючись на те, що при ухваленні вироку 03 грудня 2025 року Київським районним судом м.Одеси не було враховано покарання за сукупністю вироків з урахуванням попередніх вироків, прохав вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого відповідно до п.п.11, 14 ч.1 ст. 539 КПК України.
Представник державної установи «Південноукраїнська виправна колонія(№83)» в судове засідання не з`явився.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання, прохав визначити засудженому остаточне покарання з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.
Засуджений у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи в його відсутність.
Вивчивши матеріали особової справи засудженого, заслухавши прокурора, суд приходить до наступного. 
ОСОБА_5 засуджений вироком Київського районного суду м.Одеси від 02 серпня 2024 року за ст. 126-1 КК України до 1 року пробаційного нагляду.
Крім цього, він засуджений 31 липня 2025 року Київським районним судом м.Одеси за ч.3 ст. 389 КК України з застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі. Початок строк відбування покарання ухвалено рахувати з часу його затримання в порядку виконання вироку суду.
Також, засуджений 15 вересня 2025 року Київським районним судом м.Одеси за ст. 390-1 КК України з застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі. Строк покарання ухвалено рахувати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 28 листопада 2025 року направлено засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання за вироком Київського районного суду м.Одеси від 31 липня 2025 року для відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.
Також, 03 грудня 2025 року ОСОБА_5 засуджений Київським районним судом м.Одеси за ст. 390-1 КК України з застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до 1 року 5 місяців обмеження волі. Початком строку покарання відраховувати з часу його з`явлення до установи виконання покарань або з часу його затримання у порядку виконання вироку.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про застування покарання за наявності кількох вироків.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбаченого п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Як вбачається з роз`яснень, які викладені в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Постанова Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.1990 р. «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» ( із змінами) роз`яснила та визначила обсяг повноважень місцевих та апеляційних судів уразі виявлення при виконанні вироків наявності помилок та неточностей, допущених при формулюванні висновків у вироку, наведенні даних про особу обвинувачених, викладенні резолютивної частини вироку та викликає необхідність усувати сумніви, що виникають у процесі виконання вироку, в порядку, передбаченому КПК України.
У зв`язку з цим, Верховний суд України, у п. 3 цієї постанови вказав, що судам слід мати на увазі, що при вирішенні питань, зв`язаних з виконанням вироку у порядку, передбаченому КПК України, суд може вирішувати лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого.
Суд звертає увагу, що під час виконання вироків суд не має права вирішувати питання про призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, а лише може вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що вироки суду від 31 липня 2025 року, 15 вересня 2025 року та 03 грудня 2025 року, кожен, щодо засудженого ОСОБА_5 слід виконувати самостійно, та в порядку виконання зазначених вироків слід визначити, що остаточне покарання до відбування покарання ОСОБА_5 підлягає 1 рік 6 місяців обмеження волі, тобто найбільш суворе покарання.
Керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання начальника державної установи «Південноукраїнська виправна колонія(№83)» про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків щодо засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
ВирокКиївського районного суду м.Одеси від 31 липня 2025 року відносно  ОСОБА_5 , за яким його засуджено за ч.3 ст. 389 КК України з застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі - виконувати самостійно.
ВирокКиївського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2025 року відносно  ОСОБА_5 , за яким його засуджено за ст. 390-1 КК України з застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі - виконувати самостійно.
ВирокКиївського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2025 року відносно  ОСОБА_5 , за яким його засуджено за ст. 390-1 КК України з застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до 1 року 5 місяців обмеження волі - виконувати самостійно.
В порядку виконання зазначених вироків суду до відбування слід визначити остаточне покарання  ОСОБА_5 у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1