Справа № 740/2755/26 
Провадження № 2/740/2146/26

РІШЕННЯ
іменем України
27 липня 2026 року м.Ніжин      Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
судді Олійника В.П., при секретарі судового засідання Пучка М.С.,
розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив:
У травні 2026 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №565305-КС-001 про надання кредиту від 04 листопада 2025 року у розмірі 33900 грн, з яких 10000 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 16900 грн- сума прострочених платежів по процентах, 5000 грн - сума заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦК України, 2000 грн - сума прострочених платежів за комісією. Позов обґрунтований тим, що 04 листопада 2025 року від ТОВ «Бізнес Позика» Хоменко С.П. прийняв пропозицію (оферту) укласти договір №565305-КС-001 про надання кредиту шляхом надсилання через телекомунікаційну систему одноразового ідентифікатора UA-7176 на номер телефону відповідача НОМЕР_1 . Тобто 04 листопада 2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №565305-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10000 грн шляхом перерахування коштів на банківську карту № НОМЕР_2 , строк кредитування 24 тижнів, строк дії договору до 21 квітня 2026 року, стандартна процентна ставка - 1% в день, денна процентна ставка - 0,87%, комісія за видачу кредиту - 2000 грн. Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання, у результаті чого станом на 06 травня2026 року по вказаному договору заборгованість складає 33900 грн. Представник позивача Пєскова С.В. позов підтримує, просить розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження. 
Відповідно до ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, про що заперечення сторін відсутні.
Положеннями ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Станом на час розгляду справи зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 , ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана відповідачем, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення від 12 червня 2026 року, відповідачем не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання.
Також судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.
Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. 
За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).
Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію, відповідно до ч.3 ст.11 якого електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У судовому засіданні встановлено, що 04 листопада 2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 , як фізичною особою, укладено договір №565305-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний відповідачем із використанням одноразового ідентифікатору UA-7176, надісланого позивачем відповідачу на вказаний ним в анкеті номер мобільного телефону НОМЕР_1 , предметом якого є 10000 грн, які перераховані 04 листопада 2025 року на вказану відповідачем в анкеті банківську картку № НОМЕР_2 , що підтверджується також і повідомленням АТ «Універсал банк» від 25 червня 2026 року щодо належності ОСОБА_1 банківської картки № НОМЕР_2 та відповідним рухом коштів по ній, зокрема зарахування 04 листопада 2025 року - 10000 грн. Також сторонами погоджені умови сплати фіксованих процентів за користування грошовими коштами: стандартна процентна ставка - 1% в день, денна процентна ставка - 0,87%, строк дії договору до 21 квітня 2026 року, комісія за видачу кредиту - 2000 грн.
Вказаний договір від 04 листопада 2025 року укладений між відповідачем та ТОВ «Бізнес Позика», як фінансовою установою, договір містить суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення і нарахування, даний договір недійсним в судовому порядку не визнавався, його недійсність прямо не передбачена законом, а тому в силу ст.204 ЦК України він є правомірним, що станом на час розгляду справи не спростовано.
Згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 06 травня 2026 року становить 10000 грн - заборгованість за кредитом, 16900 грн- заборгованість по відсотках, 5000 грн - заборгованість по відсотках за ст.625 ЦК України, 2000 грн - заборгованість по комісії, всього 33900 грн.
Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов договору. 
У постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, після цього в охоронних правовідносинах права та інтереси забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказане також зазначено Великою Палатою Верховного Суду 05 квітня 2023 року по справі №910/4518/16, зокрема, у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (ст.1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Як зазначено вище, відповідач не надав суду у встановленому порядку відзиву, заперечення, зокрема щодо розрахунку заборгованості та заявлених позивачем процентів, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку, - ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.
За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). 
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ в сумі 5000 грн суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває станом на час розгляду справи.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
За встановлених обставин стягнення заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦК України у розмірі 5000 грн за кредитним договором від 04 листопада 2025 року у період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, задоволенню підлягають вимоги про стягнення 10000 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 16900 грн - сума прострочених платежів по процентах, 2000 грн - сума прострочених платежів за комісією, всього 28900 грн, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із врахуванням задоволення позову частково на 85,25% (28900/33900*100=85,25) та сплати позивачем 2662 грн 40 коп судового збору відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 2269 грн 69 коп судового збору (2662,40*85,25/100=2269,69).
При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 247, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», місцезнаходження-01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 411, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України-41084239, 28900 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот) грн заборгованості за договором №565305-КС-001 про надання кредиту від 04 листопада 2025 року.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути із  ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», місцезнаходження-01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 411, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України-41084239, 2269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн 69 коп судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя В.Олійник