Справа № 587/5899/25 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року Сумський районний суд Сумської області у складі головуючої судді Вортоломей І. Г., за участю секретаря судових засідань Джепи В. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у м. Суми цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТСЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача у грудні 2025 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що між ТОВ «Кредитсервіс» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №240509-003 від 09 травня 2024 року, який підписано електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідач отримав кредит у розмірі 52 631,58 грн, строком на 365 днів. Кредитні кошти перераховані на банківську картку позичальника. Станом на 12 листопада 2025 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором за розрахунком позивача становить 137621,87 грн., з яких: 41638,01 грн - прострочена заборгованість по кредиту, 95983,86 грн - прострочена заборгованість за процентами. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №240509-003 від 09 травня 2024 року у розмірі 137621,87 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та 7000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Ухвалою суду від 31 грудня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду відзив, в якому зазначає, що з позовними вимогами не згоден, не визнає їх в повному обсязі у зв`язку з невідповідністю фактично отриманої суми кредиту (тіла кредиту). Позивач стверджує, що надав кредит в розмірі 52631,58 грн, проте фактично він отримав 40000,00 грн, а різниця в сумі 12631,58 грн нарахована позивачем як комісія за видачу кредиту, нарахування якої він вважає неправомірним. Неповне врахування проведених платежів та порушення черговості погашення. 08 червня 2024 року було здійснено платіж в сумі 17520,00 грн, але позивач безпідставно зарахував частину цих коштів (6526,43 грн) на оплату відсотків, нарахованих на тіло кредиту з врахуванням комісії. На його переконання вказана сума платежу (17520,00 грн) має бути спрямована на погашення реального тіла кредиту. Таким чином, вважає, що залишок заборгованості становить 22 480,00 грн. Також зазначає про невідповідність суми позову офіційним даним кредитної історії, нарахування відсотків після закінчення строку договору, який діяв до 09 травня 2025 року. Вважає, що загальна сума заборгованості, навіть за умови нарахування відсотків МФО, не може перевищувати 41683 грн, а з урахуванням безпідставності нарахування комісії має бути ще меншою. Зазначає, що позивач намагається стягнути штрафні санкції під виглядом відсотків, що прямо заборонено законодавством на період дії воєнного стану.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.
Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом установлено, що відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Кредитсервіс» уклали Кредитний договір №240509-003 від 09 травня 2024 року, за умовами якого товариство надає клієнту кредит в розмірі 52631,58 грн строком на 365 днів. Сума кредиту на карту 40000,00 грн. Процентна ставка за перший місяць 146% річних, за всі наступні місяці 361,35% річних. Комісія за видачу кредиту становить 24,00 %. Цільове призначення кредиту - на ремонт квартири. Денна процентна ставка - 0,67 %. Денна процентна ставка (при дотриманні акційних умов) - 0,33 %. Орієнтована реальна річна процентна ставка - 3359,14 %. Сума щомісячного платежу - 8562,39 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту - 181257,82 грн. Пунктом 5.6 договору визначено, що різниця між сумою, зазначеною в п.3.1 договору та сумою зазначеною в п.3.2, є комісією за видачу кредиту, входить до тіла кредиту і утримується з позичальника за рахунок кредиту в день видачі кредиту. Указаний договір відповідачем підписано одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» V72095 09 травня 2024 року, який був відправлений ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_1 . Кредит надається позичальнику шляхом перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника № НОМЕР_2 (п. 2.1 Договору). Також відповідачем підписано графік платежів до кредитного договору та паспорт споживчого кредиту на умовах кредитного продукту «Рекредит» (матеріали електр. справи).
Відповідач не звертався до позивача, фінансової установи, банку щодо непогодження з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицями обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг, та продовжував користуватись карткою, а отже з ними погодився.
На підставі платіжного доручення №718 від 09 травня 2024 року ТОВ «Кредитсервіс» перерахував ОСОБА_1 кошти у сумі 40 000,00 грн. При цьому була стягнута сума одноразової комісії 12631,58 грн відповідно до умов договору (матеріали електр. справи).
Згідно з розрахунком за період з 09 травня 2024 року по 12 листопада 2025 року ОСОБА_1 сплатив 17520,00 грн, з яких 10993,57 грн зараховано на тіло кредиту та 6526,43 грн на відсотки за користування кредитом ( матеріали електр. справи).
Залишок заборгованості по кредитному договору станом на 12 листопада 2025 року становить 137621,87 грн, з яких 41638,01 грн - заборгованість по тілу кредиту та 95983,86 грн - заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом (а.с. 57-61).
З виписки операцій за договором та із договору вбачається, що дата завершення дії договору 09 травня 2025 року, тому відповідно і нарахування відсотків здійснювалось за кожен день користування коштами в межах строку дії договору (тобто по 09 травня 2025 року), тому доводи відповідача з приводу того, що нарахування відсотків здійснювалося поза межами строку договору є не обґрунтованими, тому суд їх не приймає до уваги.
Представник позивача на адресу відповідача у листопада 2025 року надіслав досудову вимогу про стягнення заборгованості, яка утворилась станом на 12 листопада 2025 року, в якій позивач вимагав повернути кредит та інші належні до сплати платежі в сумі 137621,81 грн у 30 денний строк з дня отримання вимоги (матеріали електронної справи).
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Судом установлено, що кредитний договір з відповідачем укладений в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему, із застосуванням електронного підпису, у договорах вказано персональні дані відповідача, зокрема серія і номер його паспорту, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер його мобільного телефону.
Таким чином, договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тому належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами цього правочину, в якому сторони узгодили всі істотні умови - розмір кредиту, строку кредитування, відсоткову ставку, порядок нарахування відсотків, умови продовження строку кредитування тощо.
За установленими судом у цій справі обставинами кредитний договір №240509-003 від 09 травня 2024 року між сторонами укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Доказів того, що відповідачу не належать карта № № НОМЕР_2 або доказів того, що на указаний рахунок не зараховувались кредитні кошти в сумі 40000,00 грн відповідачем не надано.
Положеннями ст. ст. 610-612 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кошти не повернув, тому наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором №240509-003 від 09 травня 2024 року.
Таким чином, враховуючи, що відповідач, отримавши кошти у кредит, своїх зобов`язань по їх поверненню і сплаті процентів за користування грошима не виконав, суд, установивши всі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, задоволення їх в повному обсязі та стягнення з відповідача боргу у розмірі 137621,87 грн.
Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що вказана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 7000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом цього позову, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 611,1054 ЦК України, ст. ст. 10-13, 81, 89, 141, 263-265,280-284 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТСЕРВІС» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТСЕРВІС» (01133, м. Київ, вул. Коновальця Євгена, 36-Д, прим. 65-з, код ЄДРПОУ: 41125531) заборгованість за кредитним договором №240509-003 від 09 травня 2024 року в розмірі 137621 (сто тридцять сім тисяч шістсот двадцять одна) грн 87 коп., 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору та 3000 (три тисячі) 00 коп. витрат на правничу допомогу.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         І. Г. Вортоломей