Справа № 210/6291/25
№ 2/183/615/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі: секретаря судового засідання Моісєєва К. А., представника позивача Штеннікової К. Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сиротинської селищної ради міста Сіверськодонецька Луганської області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, про:
- визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (перейменована 27 березня 2002 року з: АДРЕСА_2 ), загальною площею 123,9 кв. м, жилою площею – 64,6 кв. м, підсобними приміщення площею 59,3 кв. м, із яких: 1 поверх загальною площею 62,0 кв. м, жилою площею 20,2 кв. м, підсобними приміщеннями площею 41,8 кв. м та складається із: коридору № 1 площею 13,2 кв. м, жилої кімнати № 2 площею 20.2 кв. м, кухні №3 площею 22,3 кв. м, санітарного вузла № 4 площею 6,3 кв. м; 2 поверх загальною площею 61,9 кв. м, жилою площею 44,4 кв. м, підсобною площею 17,5 кв. м та складається із: коридора № 5 площею 13,2 кв. м, коридора № 6 площею 4,3 кв. м, жилої кімнати № 7 площею 16,8 кв. м, жилої кімнати № 8 площею 11,5 кв. м, жилої кімнати № 9 площею 16,1 кв. м,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу з цим позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав із дружиною – ОСОБА_2 та сином – ОСОБА_3 . Шлюб між позивачем та ОСОБА_2 укладений 16 вересня 1978 року. Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , придбаний позивачем 24 лютого 1996 року у ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в Реєстрі нотаріальних дій за № 1214.
Оскільки житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , був придбаний до 01 січня 2013 року, ніяких операцій з нерухомим майном не проводилося, державна реєстрація прав на нерухоме майно під час його придбання здійснена реєстратором БТІ та зберігається в Реєстрі на паперових носіях в архівах БТІ. Запис про право власності не був перенесений в Реєстр нерухомого майна, що існує в електронному вигляді. 
Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України 15 березня 2022 року, у зв`язку з бойовими діями на території Сєвєродонецької міської територіальної громади Луганської області позивач із сім`єю вимушений був виїхати з міста Сєвєродонецька, смт Сиротине, Луганської області. Згідно з довідкою № 1209-5002693500 від 06 квітня 2023 року виконкому Металургійної міської ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позивач ОСОБА_1 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 взяті на облік як внутрішньо переміщені особи та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 , розташованого на території Металургійного району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, на який поширюється територіальна юрисдикція (підсудність) Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Позивач указує, що житловий будинок пошкоджений і частково знищений під час окупації, що підтверджується фото та повідомленням окупаційної влади про пожежу, що виникла на подвір`ї, яке розташоване на АДРЕСА_1 . Враховуючи, що однією з обов`язкових умов отримання компенсації за пошкоджене майно є наявність відомостей про пошкоджений об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг «Віза» виконкому Криворізької міської ради (надалі – Центр надання адміністративних послуг) із заявою про реєстрацію права власності на житловий будинок та отримав відмову в проведенні реєстраційних дій, оскільки реєстрація права власності нерухомого майна, що належить позивачу, здійснювалась до 01 січня 2013 року БТІ на паперових носіях та за повідомленням Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (у відповідь на запит державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг), архіви БТІ з тимчасово окупованої території України не вивезені, а Державний реєстр прав на нерухоме майно не містить відомостей про реєстрацію права власності на заявлений об`єкт нерухомого майна, втрату чи зіпсування відповідних документів на нерухоме майно. При цьому, архіви БТІ в населених пунктах, які знаходяться на тимчасово окупованих територіях, недоступні або знищені, що об`єктивно позбавляє позивача можливості отримати в БТІ інформацію про зареєстроване ним до 01 січня 2013 року право на об`єкт нерухомого майна для реєстрації нерухомого майна в електронному Реєстрі нерухомого майна. Крім того, позивачем втрачений оригінал договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, ураховуючи відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення невизнаного права власності на квартиру, позивач вимушений звернутися з цим позовом у порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.
Постановленою суддею Металургійного районного суду міста Кривого Рогу ухвалою від 18 вересня 2025 року, у порядку підсудності, визначеної розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Самарівському (Новомосковському) міськрайонному суду Дніпропетровської області, цивільну справу передано на розгляд до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
06 лютого 2026 року цивільна справа надійшла на адресу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2026 року головуючим у справі визначений суддя Парфьонов Д. О. Матеріали цивільної справи передані головуючому судді 23 лютого 2026 року.
Постановленою суддею ухвалою від 24 лютого 2026 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Від позивача витребувано для огляду в судовому засіданні оригінали, або нотаріально засвідчені копії доказів, доданих у копіях до позову, у виді домової книги на житловий будинок та технічного паспорта.
12 березня 2026 року до суду надійшли пояснення третьої особи-1 – ОСОБА_2 щодо позову, в яких третя особа підтвердила придбання будинку, проживання у ньому позивача та третьої особи-1, державну реєстрацію, втрату правовстановлюючого документа. 
04 травня 2026 року позивачем подано копію домової книги, копію технічного паспорта.
Постановленою судом ухвалою від 05 травня 2026 року в підготовчому засіданні ухвалами суду залучено третю особу-2, долучено в якості доказів нотаріально посвідчені копії державного акту на право приватної власності на землю та домової книги, задоволено клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 05 травня 2026 року оглянуто оригінал технічного паспорта на житло.
В судовому засіданні 06 липня 2026 року долучено доказ, прийнято відмову від допиту свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
У судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не надав.
Третя особа-1 в письмових поясненнях просила розглянути справу у свою відсутність.
Представник третьої особиа-2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомив. Його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, перевіривши доводи позовної заяви, письмових пояснень третьої особи, аргументи представника позивача матеріалами справи та наданими суду доказами, висновує таке.
З відмітки у копії паспорта громадянина України – позивача, серії НОМЕР_1 вбачається, що з 10 червня 1997 року місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.6-7/.
16 вересня 1978 року Сєвєродонецьким відділом РАЦС Ворошиловоградської області зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 /а.с.9/.
Згідно з копією довідки про склад сім`ї № 513 від 22 вересня 2020 року, виданої Сиротинської селищної ради міста Сєвєродонецьк Луганської області, ОСОБА_1 дійсно зареєстрований в АДРЕСА_2 . Склад сім`ї: ОСОБА_2 – дружина, ОСОБА_3 – син /а.с.10/.
З дослідженої в судовому засіданні, засвідченої 16 квітня 2026 року за № 182 ОСОБА_8 , приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу копії домової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_2 вбачається реєстрація місця проживання, засвідчена штампом та підписом посадової особи виконавчого органу місцевого самоврядування, ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Вказана домова книга засвідчена та скріплена печаткою та підписом посадової особи правоохоронного органу. Також домова книга містить штамп Реєстраційного посвідчення на правовстановлюючому документі від 28 березня 1996 року з печаткою Сєвєродонецького БТІ та підписом посадової особи, згідно з яким будинок в АДРЕСА_2 , житлова площа якого за інвентаризацією становить 64,6 кв. м, на підставі договору купівлі-продажу від 24 лютого 1996 року р. № 1214 знаходиться в користуванні ОСОБА_1 /а.с.68-75/.
В дослідженому в судовому засіданні технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_2 , виготовленого 10 лютого 1996 року Сєвєродонецьким БТІ та складеного 15 лютого 1996 року, інвентарний номер 728, реєстровий номер 1190, копію якого долучено позивачем /а.с.15-19, 53-56/, первісним власником указано ОСОБА_4 , новим власником – ОСОБА_1 . Технічний паспорт в графі «Особливі відмітки» містить запис про наявність Договору купівлі-продажу, посвідченого Сєвєродонецькою ДНК 11 жовтня 1990 реєстровий № 4685. Загальна площа будинку 123,9 кв.м, житлова – 64,6 кв.м, підсобні приміщення – 59,3 кв.м, із яких: 1 поверх загальною площею 62,0 кв. м, жилою площею 20,2 кв. м, підсобними приміщеннями площею 41,8 кв. м та складається із: коридору № 1 площею 13,2 кв. м, жилої кімнати № 2 площею 20,2 кв. м, кухні № 3 площею 22,3 кв. м, санітарного вузла № 4 площею 6,3 кв. м; 2 поверх загальною площею 61,9 кв. м, жилою площею 44,4 кв. м, підсобною площею 17,5 кв. м та складається із: коридора № 5 площею 13,2 кв. м, коридора № 6 площею 4,3 кв. м, жилої кімнати № 7 площею 16,8 кв. м, жилої кімнати № 8 площею 11,5 кв. м, жилої кімнати № 9 площею 16,1 кв. м.
З дослідженої в судовому засіданні, засвідченої 16 квітня 2026 року за № 181 Івановим П. М., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛГ № 043731, виданого громадянину України ОСОБА_1 , який мешкає в АДРЕСА_2 , вбачається, що на підставі рішення Сиротинської Ради народних депутатів № 136 від 10 липня 1997 року передається у приватна власність земельна ділянка площею 0,1493 гектарів у межах згідно з планом на території Сиротинської Ради АДРЕСА_2 . Землю передано для присадибної ділянки /а.с.67/.
Згідно з наданою позивачем копією рішення Сиротинської селищної ради 23 скликання 21 сесії від 27 березня 2002 року № 11, в тому числі, перейменовано АДРЕСА_4 та привласнено нову нумерацію домобудівництву АДРЕСА_2 ОСОБА_1 – АДРЕСА_1 /а.с.21/.
Відповідно до наданої позивачем копії рішення виконавчого комітету Сиротинської селищної ради № 5 дозволено ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 будівництво господарських будівель /а.с.22/.
З копій довідок від 06 квітня 2023 року № 12095002693371 та № 1209-5002693500 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що місце перебування ОСОБА_2 та позивача зареєстроване за адресою:     АДРЕСА_3 /а.с.11/
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Дубачинської А. Є., виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області № 79980135 від 18 липня 2025 року при розгляді заяви від 24 березня 2025 року за реєстраційним номером 65976777, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, відмовлено в проведенні реєстраційних дій. Підставою відмови, зокрема, зазначено те, що згідно поданих заявником документів, право власності на об`єкт нерухомого майна, щодо якого подано заяву про реєстрацію прав, виникло в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, відповідно до пп.3 п.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором в результаті проведення реєстраційних дій не було отримано необхідну інформацію від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав на об`єкт нерухомості до 01 січня 2013 року в зв`язку з їх перебуванням не тимчасово окупованій території, а також необхідні відомості про об`єкт відсутності в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом. Зазначено про ненадання технічних характеристик майна, отримані з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва /а.с.25-27/.
Таким чином, матеріали справи свідчать про наявність спору, що пов`язаний з невизнання державою факту належності позивачеві майна на праві власності через відсутність можливості отримати відомості щодо видачі правовстановлюючих документів, отримання дублікату, для реєстрації права власності відповідно до діючого законодавства та відсутністю запису про право власності в Державному реєстрі права власності.
Вирішуючи позов суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. 
За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як установлено вимогами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Відповідно до п. 1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі, споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продаж; пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майн подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права ні утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права н; аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо.
Згідно зі ст. 227 ЦК Української рср в редакції на 1996 рік договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
На день розгляду справи територія Сіверськодонецької міської територіальної громади є тимчасово окупованою територією в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 1-1, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», з урахуванням положень абз. 2 п. 1 Постанови КМУ від 06 грудня 2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376.
Позивач втратив документи, що засвідчують його право власності (договір купівлі-продажу). При цьому відновити документ, отримати його дублікат чи засвідчену з оригіналу копію не є можливим, що підтверджується зокрема відмовою реєстратора, тимчасовою окупацією міста Сіверськодонецька.
Верховний суд України у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Крім того, у постанові Верховного суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.
За ст. 15 Закону України «Про власність», чинного на 06 квітня 1999 року, Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім`ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.
На момент набуття позивачем права власності застосуванню підлягав Наказ Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56 «Про затвердження Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб». Цим наказом було встановлено, що Державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів, за рахунок коштів власників нерухомого майна (п.1.4). До об`єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться жилі будинки (домоволодіння) розташовані на земельній ділянці, під окремим порядковим номером по вулиці, площі, провулку (пп. а п. 1.5). Оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним в додатку № 12, в тому числі, місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на підставі документів, встановлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об`єкти нерухомого майна (п.4.1). В додатку № 1 до Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року наведено Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, в якому до правовстановлюючих документів віднесено Документи, що посвідчуються згідно з чинним законодавством державними нотаріальними конторами договори купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання.
До 24 травня 2001 року порядок складання та видачі технічного паспорта на будинок регулювався Інструкцією про порядок проведення реєстрації житлового фонду з типовими формами облікової документації, затвердженої Наказом статистичного управління срср від 15 липня 1985 року № 380, згідно з п. 2.1 якого, головними документами, які встановлюють право власності на будівлі є, в тому числі, урядові та відомчі акти (постанови та розпорядження), а також рішення виконкомів місцевих Рад народних депутатів про передачу будівель та споруд державною, кооперативним та громадським організаціям у встановленому порядку. Вказана інструкція втратила чинність на території України на підставі Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року № 127. Технічний паспорт створювався та мав силу додатку до Свідоцтва про право власності на житло.
Позивачем право власності набуте у 1996 році. Надані позивачем докази у технічного паспорта, який був додатком до документа про право власності сам по собі не встановлює таке право, однак посвідчує його з урахуванням проживання позивача в будинку, з приводу якого складений технічний паспорт, набуття права власності на земельну ділянку за адресою будинку, того, що паспорт виданий та посвідчений органом, що здійснював реєстрацію права власності на 1996 рік – Сєвєродонецьким БТІ, домова книга на житловий будинок з реєстраційним написом, з відповідними відмітками про реєстрацію набуття права власності, вказівкою про документ, на підставі якого він виданий, його реєстрацію, підписами посадових осіб, що в свою чергу свідчить про дотримання позивачем при набутті права законодавства, що діяло на момент реєстрації права власності на будинок. 
Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд висновує про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем доведено його право власності на спірний будинок, проте оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно такі відомості відсутні, позивачем втрачено сам правовстановлюючий документ, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивача на спірний будинок у БТІ з тимчасово окупованої території (м. Сіверськодонецьк Луганської області) на теперішній час неможливо, позивач не може розпоряджатися своїм майном, що порушує його права власності, у зв`язку з чим, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263-265, 282 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (перейменована 27 березня 2002 року з АДРЕСА_2 ), загальною площею 123,9 кв. м, жилою площею – 64,6 кв. м, підсобними приміщення площею 59,3 кв. м, із яких: 1 поверх загальною площею 62,0 кв. м, жилою площею 20,2 кв. м, підсобними приміщеннями площею 41,8 кв. м та складається із: коридору № 1 площею 13,2 кв.м, жилої кімнати № 2 площею 20,2 кв. м, кухні № 3 площею 22,3 кв. м, санітарного вузла №4 площею 6,3 кв. м; 2 поверх загальною площею 61,9 кв. м, жилою площею 44,4 кв. м, підсобною площею 17,5 кв. м та складається із: коридора № 5 площею 13,2 кв. м, коридора № 6 площею 4,3 кв. м, жилої кімнати № 7 площею 16,8 кв. м, жилої кімнати № 8 площею 11,5 кв. м, жилої кімнати № 9 площею 16,1 кв. м.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення суду в повному обсязі складене та підписане 13 липня 2026 року.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає, як ВПО за адресою:       АДРЕСА_3 ;
відповідач – Сиротинська селищна рада міста Сєвєродонецька Луганської області, код в ЄДРПОУ 04337044; місцезнаходження за адресою: Луганська обл., м. Сіверськодонецьк, с-ще Сиротине, вул. Шкільна, буд. 34;
третя особа-1 – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт зразка 1993: НОМЕР_4 , виданий Сєвєродонецьким МВ УМВС України 12 серпня 1999 року; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживає, як ВПО за адресою:       АДРЕСА_3 ;
третя особа-2 – Сіверськодонецька міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області, код в ЄДРПОУ 44083662; місцезнаходження за адресою: Луганська обл., м. Сіверськодонецьк, б-р Незалежності України, буд. 32.

Суддя         Д. О. Парфьонов