Справа № 135/873/26 
Провадження № 2/135/613/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
09.07.2026     Ладижинський міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,
з участю секретаря судових засідань Кузьміних О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Ладижин Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 19.08.2021 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №30248779. 01.09.2025 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» укладено Договір факторингу №01092025/1, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №30248779 від 19.08.2021 року. 
Відповідно до Договору факторингу №01092025/1 ТОВ «ФК «Позика» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №30248779 в сумі 10 200 грн, з яких: 3 000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 7 200 грн – заборгованість за відсотками.
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Позика» за кредитним договором №30248779 в розмірі 10 200 грн, яку позивач просив стягнути із відповідача та стягнути судові витрати. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. У позовній заяві представник позивача просив здійснювати розгляд справи за відсутності їхнього представника, не заперечують проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою місця проживання, однак в судове засідання не з`явилася. Клопотання про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направила. Відзиву на позов до суду не подала.
За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 19.08.2021 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №30248779, за умовами якого Товариство надає кредит позичальнику в сумі 3 000 грн, строком на 90 днів, із пільговою процентною ставкою – 2% та із стандартною процентною ставкою - 3% (п.п.3.2.1., 3.2.2. Договору). 
Відповідно до п.3.1. Договору за цим Договором Товариство надає Кредит Клієнту у розмірі 3000 гривень, з оплатою по процентній ставці, що вираховується в наведеному графіку згідно п.3.2 цього Договору, а Клієнт зобов`язується повернути Кредит та сплатити передбачені цим Договором проценти у строки та на умовах данного Договору.
Відповідно до п.3.2. Договору за користування кредитом Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству стандартну процентну ставку у розмірі 3%. Стандартна процента ставка застосовується у межах строку, визначеного у п.4.2. цього Договору та у межах нового стандартного періоду строку кредитування, якщо відбулось продовження строку кредитування за ініціативою Клієнта.
Відповідно до п.3.2.1. п.3.2. Договору пільговий період становить 30 календарних днів з 19.08.2021 по 18.09.2021, пільгова процента ставка – 2%.
Відповідно до п.3.2.2. п.3.2. Договору стандартний період становить 60 календарних днів з 19.09.2021 по 17.11.2021, стандартна процента ставка – 3%.
Відповідно до п.4.2. Договору Клієнт зобов`язується повністю повернути Кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за Кредитом до 17.11.2021 року шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Товариства.
У Додатку №1 до кредитного договору передбачено дату видачі кредиту – 19.08.2021, та дату платежу – 17.11.2021, загальна вартість кредиту - 10200 грн, з яких: 3000 грн – сума кредиту; 7200 грн – проценти за користування кредитом.
Згідно повідомлення ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» від 23.10.2025 вбачається, що 19.08.2021 було успішно перераховано кошти на платіжну картку № НОМЕР_1 в сумі 3000 грн. 
Проте, як стверджує позивач, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконала, не сплачувала кошти на погашення тіла кредиту та проценти згідно кредитного договору №30248779.
В зв`язку з цим, станом на 01.09.2025 (дата передачі права вимоги за договором факторингу №01092025/1) у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Позика» за кредитним договором. 
01.09.2025 між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» укладено Договір факторингу №01092025/1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Ірбіс» відступило ТОВ «ФК «Позика» права вимоги за кредитним договором №30248779 від 17.08.2021 року.
Згідно п.2.1 Договору факторингу Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права Вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором.
Згідно п.2.1 Договору Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог у формі наведеної в Додатку №1 до цього Договору.
Позивач вказує, що набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №30248779 в сумі 10 200 грн, з яких: 3 000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 7 200 грн – заборгованість за відсотками.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Встановлено, що ТОВ «ФК «Позика» має право грошової вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 на підставі укладеного Договору факторингу №01092025/1 від 01.09.2025. 
Розрахунок заборгованості за кредитним договором №30248779 від 19.08.2021 наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом заборгованості відповідача за неповерненим тілом кредиту та нарахованими процентами. 
Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №30248779 в розмірі 10 200 грн, з яких: 3 000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 7 200 грн – заборгованість за відсотками.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФК «ЄАПБ» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФК «Позика» про стягнення з заборгованості за кредитним договором №30248779 підлягають задоволенню в розмірі 10 200 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
По даній справі позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 662,40 грн та вказано, що понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 500 грн, що підтверджується Договором про надання правової допомоги №39493634/03 від 02.01.2026, Актом надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 08.05.2026, Детальним описом робіт (наданих послуг).
Разом з тим, доведеним суд вважає розмір витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн., що включає, зокрема, надання консультації клієнту щодо спірних правовідносин в сумі 500 грн., роботу зі складання позовної заяви вартістю 3000 грн, формування доказів вартістю 500 грн. При цьому суд враховує, що вказані в розрахунку види виконаних робіт щодо надання письмової консультації клієнту вартістю 500 грн. та правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання консультацій вартістю 1500 грн. є подібними правовими послугами, відтак, підлягає включенню в розрахунок лише один з видів консультацій на суму 500 грн. Крім того, такий розмір витрат на правничу допомогу буде пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 280-282  ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
 
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (м.Київ, вул. Глибочицька, буд.17Б, ЄДРПОУ 39493634, IBAN № НОМЕР_3 в ПуАТ «КБ «Акорд Банк», МФО: 380634) заборгованість за кредитним договором №30248779 від 19.08.2021 у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» 6662,40 грн судових витрат. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його повного складення до Вінницького апеляційного суду.
Повне судове рішення складено 13.07.2026.

Суддя