31.08.26

Справа № 521/16795/25
Номер провадження № 2/521/1016/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
Головуючого судді Роїк Д.Я.,
при секретарі Каліної П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Державне підприємство Міністерство оборони України «Південьвійськбуд» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач відповідно до Договору надання житлово-комунальних послуг взяв на себе зобов`язання своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на балансі ДП МОУ «Південьвійськбуд» знаходиться гуртожиток за адресою: м. Одеса, вул. Старицького, 10. Відповідач на підставі посвідчення № 143 від 10.04.2013 року та Договору № 89 про надання житлово-комунальних послуг від 01.06.2020 року займає вказану житлову площу (кімната № 508) та споживає послуги (утримання будинку та прибудинкової території, опалення, водопостачання, водовідведення, електропостачання, газопостачання, вивезення ТПВ). Позивач стверджує, що відповідачка здійснювала оплату не в повному обсязі, внаслідок станом на 22 вересня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 52681,01 грн. На досудові вимоги погасити борг відповідачка не відреагувала, що змусило позивача звернутись до суду.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
29 жовтня 2025 року ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, встановив такі фактичні обставини.
ДП МОУ «Південьвійськбуд» є балансоутримувачем гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності державі в особі вказаного підприємства (підтверджується Свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 08.12.2015).
Відповідач ОСОБА_1 є мешканцем вказаного гуртожитку, де на підставі ордера (посвідчення) № 143 від 10.04.2013 займає кімнату № 508 загальною площею 14,74 кв.м.
Між сторонами укладено Договір № 89 від 01.06.2020 про надання житлово-комунальних послуг. Змістом спірних правовідносин є виконання зобов`язань за договором про надання житлово-комунальних послуг, зокрема обов`язку надавача надавати послуги належної якості та обов`язку споживача своєчасно та в повному обсязі їх оплачувати. Позивачем заявлено до стягнення заборгованість у розмірі 52681,01 грн станом на 22.09.2025 року (з 31.10.2020 року по 22.09.2025 року).
Сума боргу розрахована позивачем виходячи з тарифів на утримання будинку, затверджених Наказами директора ДП МОУ «Південьвійськбуд» (№ 20/1 від 10.09.2020 8,81 грн/кв.м; № 37/1 від 29.12.2021 та № 7 від 05.04.2022 32,00 грн/кв.м), а також вартості комунальних послуг (електроенергія, газ, вода, водовідведення, вивезення ТПВ, опалення), які позивач закуповує у монополістів згідно з наданими суду договорами.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Вирішуючи спір, суд застосовує положення статей 509, 526 Цивільного кодексу України, згідно з якими зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
У постанові КЦС ВС від 23.11.2022 у справі № 761/43664/18 вказано, що частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Водночас суд застосовує положення ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», яка регламентує порядок оформлення претензій споживачів. У разі неприбуття виконавця на виклик споживача акт-претензія підписується споживачем та не менш як двома іншими споживачами відповідної послуги. Ця норма застосована судом для надання оцінки доказам відповідачки (актам-претензіям), які складені у повній відповідності до вимог закону після ігнорування викликів позивачем.
Суд приймає аргумент позивача про те, що відповідачка зобов`язана оплачувати спожиті комунальні ресурси (світло, вода, газ, вивезення сміття). Позивач довів факт закупівлі цих послуг для мешканців гуртожитку, надавши копії відповідних договорів з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», КП «Теплопостачання міста Одеси», ТОВ «ООЕК», філією «Інфоксводоканал». Оскільки відповідачка не має індивідуальних договорів із цими компаніями і споживає ресурси через мережі гуртожитку, вона зобов`язана відшкодовувати їх вартість балансоутримувачу.
Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №7904 від 23 вересня 2025 року.
Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі, то вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. 509, 525, 526, 530, 610, 625, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 77, 89, 141, 265, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , мешкаю чого: АДРЕСА_2 ) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» заборгованість за фактично спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 48 449,11 (сорок вісім тисяч чотириста сорок дев`ять гривень одинадцять копійок) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , мешкаю чого: АДРЕСА_2 ) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» судовий збір у розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Роїк Д.Я.