Справа № 333/4829/26
Провадження №3/333/1556/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року         м. Запоріжжя
Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Круглікова А.В., за участю секретаря судового засідання Єрмоленко А.В., законного представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши матеріали об`єднаної адміністративної справи відносно:
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 24.04.2026 серії ЕПР1 № 649063, 24.04.2026 о 17 год. 26 хв. в м. Запоріжжя по вул. Парамонова, 10 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року, а саме 02.09.2025 Комунарським районним судом м. Запоріжжя притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив п.п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 24.04.2026 серії ЕПР1 № 649051, 24.04.2026 о 17 год. 26 хв. в м. Запоріжжя по вул. Парамонова, 10 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , де державний знак був закритий стороннім предметом, чим порушив п.п. 30.2. Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 24.04.2026 серії ЕПР1 № 649071, 24.04.2026 о 17 год. 26 хв. в м. Запоріжжя по вул. Парамонова, 10 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п.п. 2.1.ґ. Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.
В судовому засіданні законний представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 не визнала вину ОСОБА_2 , вважаючи що в діях її сина відсутні подія та склад адміністративних правопорушень, просила закрити провадження у справі, пояснивши, що ОСОБА_2 є неповнолітньою особою, при складанні протоколів про адміністративні правопорушення працівниками поліції не було залучено її, як законного представника, протоколи складалися за її відсутності. Окрім цього зазначила що правова кваліфікація правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП є невірною оскільки постановою Запорізького апеляційного суду було скасовано постанову про притягнення ОСОБА_2 за ч.ч. 1,2 ст. 126, ч. 6 ст. 121 КУпАПу зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків та іншими документами.
Відповідно до п.п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Згідно з п. 30.2. Правил дорожнього руху України, на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.
Частиною 1 статті 121-3 КУпАП передбачена відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Відповідно до п. 2.1.ґ. Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка”.
Як встановлено судом, в якості доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 126 КУпАП, до матеріалів справи додано: протокол про адміністративне правопорушення від 24.04.2026 серії ЕПР1 № 649063; протокол про адміністративне правопорушення від 24.04.2026 серії ЕПР1 № 649051; протокол про адміністративне правопорушення від 24.04.2026 серії ЕПР1 № 649071; картки обліку адміністративного правопорушення від 24.04.2026; рапорт співробітника поліції від 24.04.2026; довідка з бази даних підсистеми «Адмінпрактика»; архів правопорушень; відеозапис події за участю ОСОБА_2 . 
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП полягає в повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка немає права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка немає права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, та керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.
Відповідно до ст. 256 КУпАП, протокол є єдиним документом, у якому зазначається суть правопорушення, тобто, фактично, є документом, в якому викладено та сформульовано обвинувачення, висунуте особі від імені держави відповідними посадовими особами. Наявність в діях особи складу правопорушення, а також подія правопорушення має доводитись належними, достатніми та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП. Під час розгляду справи суддею у межах порушеного провадження надається правова оцінка діянню на предмет його протиправності.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №649063 від 24 квітня 2026 року ОСОБА_2 ставиться в провину повторне протягом року керування транспортним засобом, особою яка не мала права керування транспортним засобом.
Однак, на час розгляду справи законним представником ОСОБА_2 . Мельниковою Я.В. надано відомості, які спростовують той факт, що в діях ОСОБА_2 наявна повторність у вчиненні правопорушення.
Зі змісту ст. 35 КУпАП слідує, що під повторним вчиненням адміністративного правопорушення слід розуміти повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
На підтвердження наявності в діях ОСОБА_2 повторності вчинення правопорушення міститься посилання на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.09.2025 у справі 333/7534/25.
Проте, під час судового розгляду справи адвокатом - законним представником ОСОБА_2 Мельниковою Я.В. до клопотання про закриття адміністративного провадження долучено копію рішення Запорізького апеляційного суду від 27.01.2026 року у справі № 333/7534/25, яким скасовано постанову постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.09.2025 у справі 333/7534/25 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП.
З урахуванням викладеного, суддя в даному випадку не може не погодитись з обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення та приходить до висновку про відсутність обов`язкової кваліфікуючої ознаки, як повторність правопорушення, що виключає можливість кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Крім того, відповідно до вимог ст.12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.
Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто як на зазначений у протоколах час вчинення інкримінованих йому адміністративних правопорушень так і на цей час він є неповнолітнім.
Порядок оформлення адміністративних матеріалів щодо неповнолітніх законодавством України про адміністративні правопорушення чітко не врегульований.
В свою чергу, згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права (рішення «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо).
Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто, вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
Частиною першою статті 270 КУпАП визначено, що інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і потерпілого, які є неповнолітніми або особами, що через свої фізичні або психічні вади не можуть самі здійснювати свої права у справах про адміністративні правопорушення, мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники).
Законні представники мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; від імені особи, інтереси якої вони представляють, приносити скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу (ч. 3 ст.270 КУпАП).
Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України "Про Національну поліцію" проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.
Викладене узгоджується з абз. 5 п. 17 Наказу МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376 "Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції", згідно з яким проведення опитування малолітніх чи неповнолітніх осіб допускається тільки за участі батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога.
Окрім того, відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно з положеннями ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
У Преамбулі до Декларації прав дитини зазначається, що неповнолітні, у зв`язку з їх фізичною і розумовою незрілістю, потребують спеціальної охорони і захисту, зокрема, належний правовий захист.
Також, у цій Декларації ідеться про те, що дитина має за всіх обставин бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.
Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
На думку суду, при оформленні адміністративних матеріалів щодо неповнолітнього ОСОБА_2 вказаних вимог не дотримано.
Зокрема, згідно з наявним в матеріалах справи відеозаписом, усне опитування ОСОБА_2 працівниками поліції з приводу фактичних обставин справи, а також оформлення протоколів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 здійснювались у відсутність його законних представників (одного з них) тощо, та не було вжито жодних заходів щодо їх залучення до вищевказаних процесуальних дій. 
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що права неповнолітнього ОСОБА_2 при оформленні вищевказаних адміністративних матеріалів належним чином забезпечені не були, на що обґрунтовано звертається увага в клопотанні його законного представника про закриття провадженн по справі. Тому, на думку суду, відомості з протоколів та доданих до них документів, не можуть слугувати допустимими та достатніми доказами для доведення винуватості ОСОБА_2 у інкримінованих йому правопорушеннях.
Враховуючи положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Згідно з вимогами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 126 КУпАП не підтверджена наявними доказами безсумнівно, а інших доказів, які б вказували на наявність в діях останнього ознак адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, тому провадження в справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 247, 280, 283 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2  про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 126  КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя      А.В. Круглікова