ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/7475/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Волдінера Ф.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до якого просив суд визнати протиправною бездіяльність відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, щодо не зняття арештів з нерухомого майна: зареєстрованих в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №8708788, №10955512.
Ухвалою від 15.06.2026 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
Від позивача до суду 24.06.2026 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано нову редакцію позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач), відповідно до якої просить суд:
1) визнати протиправною бездіяльність відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, щодо не зняття арештів з нерухомого майна: зареєстрованих в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №8708788, №10955512;
2) зобов`язати відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешти з нерухомого майна: зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №8708788, №10955512.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні записи щодо арешту майна позивача за № 8708788 від 12.05.2009 та № 10955512 від 18.03.2011.
Позивач звернувся із заявою до відповідача з метою зняття вищевказаних арештів. Листом № 74880 від 05.06.2026 відповідачем надано відповідь, у якій зазначено, що зняти арешти зареєстровані за № 8708788 та № 10955512 не в змозі в зв`язку із тим, що виконавчий орган не може ідентифікувати дані арешти на предмет того, за яким рішенням чи за яким виконавчим провадженням їх накладено.
Позивач вважає, що зі сторони відповідача має місце неправомірна бездіяльність, яка полягає у незаконному продовженні арешту майна боржника, що порушує його майнові права.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 29.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, за окремою категорію термінових адміністративних справ передбачених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вказав на таке.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 наявні обтяження нерухомого майна, а саме:
· Реєстраційний номер обтяження: 8708788 зареєстровано 12.05.2009 підстава обтяження: постанова, б/н, 21.04.2009;
· Реєстраційний номер обтяження: 10955512 зареєстровано 18.03.2011 підстава обтяження: постанова, б/н, 09.03.2011.
Обтяження за реєстраційними № 8708788 від 12.05.2009 та № 10955512 від 18.03.2011 відповідач не може ідентифікувати в межах яких із наведених виконавчих проваджень вони внесені оскільки в самих обтяженнях відсутні номера виконавчих проваджень. Відповідно до п. 5 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що основною інформаційною базою про здійснення виконавчого провадження є автоматизована система виконавчого провадження. Згідно інформації про осіб в автоматизованій системі виконавчого провадження у розділі «Пошук ВД/ВП (спец розділ)» встановлено, що у вказаному періоді на виконанні перебувало 6 виконавчих проваджень, а саме:
· ВП № 11423638 в межах якого на підставі п. 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу;
· ВП № 11514807 в межах якого на підставі п. 2 статті 47 Закону № 1404 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (15.04.2026 боржником погашено заборгованість за виконавчим документом);
· ВП № 17854607 в межах якого на підставі п. 2 статті 47 Закону № 1404 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (15.04.2026 боржником погашено заборгованість за виконавчим документом);
· ВП № 20270980 в межах якого на підставі п. 10 частини першої статті 49 Закону № 1404 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження;
· ВП № 29666849 в межах якого на підставі п. 2 статті 47 Закону № 1404 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу;
· ВП № 44694429 в межах якого на підставі п. 2 статті 47 Закону № 1404 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
Відповідач зазначає, що за наслідками статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент повернення виконавчих листів стягувачу) передбачено, що повернення виконавчого провадження в порядку п. 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає знятті арешту з майна (коштів) та скасування інших вжитих виконавцем заходів у разі не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.
У зв`язку з вищезазначеним відповідач заперечує щодо задоволення позову.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 1 Закону № 1404 встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
Статтею 3 Закону № 1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:
1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;
1-1) судові накази;
2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;
3) виконавчих написів нотаріусів;
4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;
5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;
6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;
7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;
8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;
9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.
За правилами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Згідно приписів частини першої статті 48 Закону № 1404, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації; про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Таким чином, арешт майна боржника, як виконавча дія, можливий лише в межах наявного відкритого в порядку та на підставах визначеного Законом № 1404 виконавчого провадження з примусового виконання рішення уповноваженого органу.
З доданих до позовної заяви відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що Волинською філією державного підприємства «Інформаційний центр» зареєстровано: 
· 12.05.2009 арешт нерухомого майна позивача на підставі постанови б/н від 21.04.2009 другого відділу ДВС Луцького МУЮ (реєстраційний номер обтяження 8708788);
· 18.03.2011 арешт нерухомого майна позивача на підставі постанови б/н від 09.03.2011 ДВ ДВС Луцького МУЮ (реєстраційний номер обтяження 10955512).
З листа відповідача від 05.06.2026 № 74880 вбачається, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження у розділах «Пошук ВД/ВП (спец розділ)», «Пошук ВД/ВП» та «Пошук ВД/ВП (архів)», встановити в межах якого виконавчого провадження був накладений арешт не виявилось можливим у зв`язку із тим, що в самих обтяженнях відсутні номера виконавчих проваджень. Відповідно до п. 1 розділу Х Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року.
Пунктами 1 та 2 Розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями передбачено, що передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.
Отже, матеріали виконавчих проваджень стосовно позивача були знищені у зв`язку з закінченням строку їх зберігання, внаслідок чого виконавчий орган не може ідентифікувати в межах яких виконавчих проваджень були накладені обтяження за реєстраційними № 8708788 від 12.05.2009 та № 10955512 від 18.03.2011.
Зважаючи на відсутність будь яких матеріалів виконавчих проваджень, що стали підставою для накладення вказаних арештів суд дійшов висновку про необхідність скасування цих арештів
Водночас, щодо бездіяльності відповідача, яка полягає у незнятті оскаржуваного арешту за запитом позивача, суд зазначає таке.
Частинами четвертою, п`ятою статті 59 Закону №1404-VIII, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;
10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Оскільки, в рамках спірних правовідносин були відсутні обставини, визначені частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VIII,то у відповідача були відсутні підстави для зняття такого арешту, що зумовлює висновок про відсутність з боку відповідача протиправної бездіяльності.
Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 243 – 246, 287 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.
Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешти з належного ОСОБА_1 нерухомого майна, номер записів про обтяження: 8708788, накладеного постановою б/н від 21.04.2009; 10955512, накладеного постановою б/н від 09.03.2011.
В іншій частині вимог, - відмовити.
Стягнути з бюджетних асигнувань Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його винесення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вулиця Винниченка, 27а, місто Луцьк, Волинська область, 43006, код ЄДРПОУ 35041461).

Суддя Ф.А. Волдінер