Провадження № 2/641/268/2026 	Справа № 641/2095/25 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 липня 2026 року м. Харків
Слобідський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Зелінської І.В.,
за участю секретаря Земляної А.А.,
представника позивача Нечитайло М.О.,
розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 в особі представника –адвоката Нечитайло М.О. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , уточнивши який, просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири у розмірі 29800 грн, витрати, понесені з проведенням оцінки вартості, завданого внаслідок залиття квартири матеріального збитку у розмірі 4500 грн, та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 30000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі спадкового договору від 26.09.2017 року. Вказану квартиру позивач використовує для здійснення нотаріальної діяльності. 03.03.2025 року мешканцями-орендарями квартири АДРЕСА_2 в цьому ж будинку на другому поверсі, яка на підставі довічного утримання від 31.01.2014 року належить ОСОБА_2 відбулось залиття квартири позивача. Позивач намагалась в позасудовому порядку вирішити питання про відшкодування збитків з відповідачем, але отримала відмову від добровільного відшкодування завданої шкоди. У зв`язку з відмовою відповідача відшкодувати завдану шкоду, позивач звернулась до Комплексу «Харківводовідведення» щодо перекриття крану води та складання акту обстеження. У акті обстеження від 07.03.2025 року, складеного представниками Комплексу «Харківводовідведення», зазначено, що у зв`язку з поломкою змішувача відбулось залиття квартири АДРЕСА_3 ) з квартири АДРЕСА_4 , а саме, залиття зі стелі коридору площею 5,9 кв.м. Для встановлення матеріальних збитків позивач звернулась до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , який склав звіт про оцінку збитків №4/03/2025 від 10.03.2025 року. Відповідно до вищевказаного звіту матеріальний збиток внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 складає 29800 грн. Також, позивач понесла витрати з оцінки збитків після залиття вищевказаної квартири в розмірі 4500 грн.
У справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник відповідача подала відзив на позов, згідно якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що позивач не надав належних та допустимих доказів, що залиття сталось з вини відповідача, розмір матеріальної шкоди не доведений. Акт залиття від 07.08.2025 року, наданий позивачем, не відповідає по формі та змісту Типовому акту про залиття, який є додатком до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року №927/11207. Так, зокрема, акт складений не одразу після залиття, без участі обслуговуючої організації систем загального користування та опалення, не містить переліку майна, яке пошкоджено внаслідок залиття квартири, та містить відомості щодо пошкодження стояку, крім того, відповідач не був присутній при його складанні.
Представник позивача подала відповідь на відзив, згідно якого позов просила задовольнити. Зазначила, що відповідач запрошувалась до огляду приміщення та участі в складанні акта про залиття, однак відмовилась це зробити, оскільки перебувала за кордоном, свого представника також не направила. Крім того, в акті залиття вказана дата, коли надійшла відповідна заявка позивача, а саме в день залиття, також, вказано, що саме в квартирі АДРЕСА_2 відбулась поломка –течія змішувача на мийці і, як наслідок, відбулось залиття квартири АДРЕСА_5 з квартири АДРЕСА_6 . При цьому мешканці квартири АДРЕСА_2 зазначили, що відремонтують поломку самостійно. Вказала, що акт обстеження не повинен містити переліку майна, яке пошкоджено внаслідок залиття квартири. 
В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити.
Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи. Ухвалою, постановленою судом без оформлення окремого документа, зазначеною у протоколі судового засідання, від 26.06.2026 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку.
Судом встановлено, що на підставі спадкового договору від 26.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Панченко О.В., р.№1480, ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано 07.08.2024 року.
На підставі договору довічного утримання від 31.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бєсєдою Т.Д., р.№ 247, та договору дарування від 13.06.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Губською В.А., р.№ 975, ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_6 . 
Згідно копії акту обстеження від 07.03.2025 року, складеного представниками Комплексу «Харківводовідведення», встановлено, що при обстеженні технічного стану внутрішньобудинкових систем господарчої, побутової (зливної) каналізації та холодного водопостачання в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_7 03.03.2025 року о 08-27 год надійшла заявка: течія холодної води з перекриття (стелі) з квартири АДРЕСА_2 . Виконання заявки - в квартирі АДРЕСА_6 –течія змішувача на мийці. Від послуг КП «Харківводоканал» відмовились, відремонтують самостійно. В зв`язку з поломкою змішувача відбулось залиття квартири АДРЕСА_3 ) з квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться на 2 поверсі цього будинку, а саме залиття зі стелі коридору площею 5,9 кв.м.
Матеріали справи також містять копію відповіді КП «Житлокомсервіс» від 11.08.2025 року, згідно якого КП «Житлокомсервіс» повідомляє, що 03.03.2025 року сталось залиття квартири АДРЕСА_1 з вище розташованої квартири. Комісією під головуванням КП «Харківводоканал» за участі представника дільниці КП «Житлокомсервіс» було складено відповідний акт та видано заявнику. Окремо акт залиття дільницею 27 КП «Житлокомсервіс» не складався. Копія акта в розпорядженні підприємства відсутня. 
Крім того, суду надано звіт про оцінку збитків №4/03/2025 від 10.03.2025 року, складеного СОД ФОП ОСОБА_3 , згідно якого розмір матеріальних збитків (прямих збитків) заподіяних внаслідок залиття водою приміщень квартири АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , станом на 10.03.2025 року становить 29800 грн.
Матеріали справи також містять копію рахунку №4/03/2025 від 20.02.2025 року, виданого ФОП ОСОБА_3 , вид послуг- звіт про незалежну оцінку майна, ціна без ПДВ- 4500 грн. та платіжну інструкцію на суму 4500 грн.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частинами четвертою, п`ятою статті 319 ЦК України зазначено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 322 ЦК України).
Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За обставинами справи цю презумпцію має спростовувати саме відповідач.
Отже, з огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить протиправність дій, наявність шкоди, її розмір й причинно-наслідковий зв`язок.
Згідно з частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно п.7, 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45, власник, наймач (орендар) квартири зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.
Власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.
Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 1ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінивши надані докази, суд зазначає, що при розгляді цієї справи позивачем доведено, що саме внаслідок дій (бездіяльності) власника квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_2 сталось залиття квартири АДРЕСА_5 в цьому ж будинку. 
Суд зауважує, що у справах цієї категорії саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. При цьому, на спростування факту залиття квартири АДРЕСА_5 відповідачем не надано належних та допустимих доказів.
Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
При цьому, представником відповідача під час розгляду вказаної справи заявлялось клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, зокрема, і для встановлення причин залиття. Судом вказане клопотання було задоволено та призначено експертизу. Однак, у зв`язку з не оплатою такої стороною відповідача експертиза не проведена. В подальшому стороною відповідача не заявлено суду клопотання про призначення експертизи.
Доводи відповідача про неналежність акту залиття від 07.03.2025 року року як доказу не доведені допустимими та достовірними доказами, та не спростовують зафіксованого у ньому факту залиття квартири позивача з квартири відповідача, що розташована поверхом вище.
З огляду на викладене, суд вважає доведеним, що залиття квартири АДРЕСА_5 сталося внаслідок протиправної бездіяльності власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 ..
Звітом про оцінку збитків квартири, складеного СОД ФОП ОСОБА_3 , підтверджено наявність шкоди, заподіяної позивачу, її розмір у сумі 29800 грн. Актом залиття від 07.03.2025 року доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) відповідача, залиттям квартири АДРЕСА_5 та спричиненням шкоди її власнику в розмірі 29800 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведеність наданими позивачем доказами факту залиття квартири АДРЕСА_5 внаслідок бездіяльності власника квартири АДРЕСА_2 , наявність заподіяної шкоди у розмірі 29800 грн. та причинно-наслідковий зв`язок між залиттям квартири та заподіяними збитками.
На підставі викладеного, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 29800 грн.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивачем понесені витрати на проведення оцінки вартості, завданого внаслідок залиття квартири матеріального збитку, у розмірі 4500 грн, які суд стягує з відповідача на користь позивача. 
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В обґрунтування розміру понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 30000 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: договір про надання правничої допомоги №19/03/25 від 19.03.2025, укладений між адвокатом Нечитайло М.О. та ОСОБА_1 ; попередній розрахунок судових витрат від 19.03.2025 року з зазначенням витраченого часу та вартості послуги на загальну суму 30000 грн; розрахункову квитанцію на суму 30000 грн. 
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отже, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, суд зазначає, що розмір пред`явлених ОСОБА_1 до відшкодування витрат на надання їй правової допомоги є завищеним щодо іншої сторони спору.
Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Cуд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст. 4, 10-13, 76-81, 141, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири, в розмірі 29800 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот) грн та витрати на проведення оцінки вартості, завданого внаслідок залиття квартири матеріального збитку, у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_8 .
Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_9 .
Рішення суду ухвалено 06.07.2026 року.

Суддя І.В.Зелінська