Справа № 161/22271/24  Провадження №33/802/16/26 | Головуючий у 1 інстанції:Шестернін В. Д.
| Доповідач: Клок  О. М.

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судових засідань – Тарновської О.В., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Міліщука С.Л., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2025 року, 
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 27 листопада 2024 року о 16 год 45хв, на вул. Рівненській, 85 у м. Луцьку, Волинської області, керував транспортним засобом марки «AudiA6» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі – ПДР). 
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, як незаконну та необґрунтовану через невідповідність висновків судді фактичним обставинам вчиненого, які обґрунтовані припущеннями та доказами, що містять істотні суперечності. Його направлення на огляд у лікарню було складено працівником поліції уже по факту складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, процесуальні права, передбачені Конституцією України та статтею 268 КУпАП, йому роз`яснено не було чим фактично порушено його право на захист та можливість скористатись правовою допомогою захисника. Матеріали справи не містять доказів його відсторонення від керування транспортним засобом, що викликає обґрунтовані сумніви у законності дій поліцейських. Згідно із роздруківки із приладу «DragerAlcotest7510», останнє калібрування даного приладу проведено 20 травня 2024 року, тобто станом на 27 листопада 2024 року минуло більше шести місяців, у зв`язку із чим, результат його освідування викликає обґрунтовані сумніви. Також стверджує про відсутність доказів у підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тобто його перебування у статусі водія. У зв`язку із цим, просить оскаржувану ним постанову судді першої інстанції від 15 липня 2025 року скасувати та провадження по даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
ОСОБА_1 , на розгляд даної справи до суду апеляційної інстанції не з`явився, подав клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутності. 
Дослідивши матеріали даної справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника – адвоката Міліщука С.Л., доходжу такого висновку. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано. 
Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). 
У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Тоді як сам факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення ним не заперечується та доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 183369 від 27 листопада 2024 року, за змістом якого перший керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зафіксовано виявлені у нього в ході огляду ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота; порушення мовлення та координації рухів, роздруківкою результату тесту газоаналізатора «AlcotestrDrager7510» від 27 листопада 2024 року із результатом – 0, 37‰;направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 27 листопада 2024 року, частково довідкою старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у Волинській області ДПП Іванни Родзінської, якою стверджується факт видачі ОСОБА_1 , 11 серпня 1990 року посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 01 червня 2017 року (категорія В), а також відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського який,з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття належним, допустимим та достатнім доказом його вини.
Сукупність зазначених доказів цілком обґрунтовано взята до уваги судом, і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 , у тому числі, заперечує факт керування ним транспортним засобом, за обставин місця та часу, зазначених у складеному стосовно нього протоколі про адміністративне правопорушення. 
При оцінці таких його доводів, слід зазначити таке.
Як стверджується відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля, а також нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського, ОСОБА_1 , попередньо, перед зупинкою транспортного засобу марки «AudiA6» д.н.з. НОМЕР_1 під його керуванням поліцейським, за порушення п. 8.5.1 ПДР (перетин лінії горизонтальної дорожньої розмітки), керував ним, і саме він вийшов із даного автомобіля, інші особи були відсутні. Поміж тим, факт керування транспортним засобом ним не заперечувався і у подальшому, зокрема, як перед, так і під час проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, із результати якого він погодився повністю, їхати у найближчий заклад охорони здоров`я – відмовився.
Відтак, підстав стверджувати, що ОСОБА_1 не є належним суб’єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
Матеріалами даної справи стверджується, що його огляд на стан сп’яніння проводився поліцейським із використанням спеціального технічного засобу - "DragerAlcotest 7510", і датою його останнього градуювання є 28, а не 20 травня 2024 року, як помилково зазначає ОСОБА_1 , тобто у межах інтервалу шестимісячного строку, тому підстав ставити під сумнів і вважати результати такого огляду недійсними - відсутні.
Тоді як працівниками поліції, під час збирання доказів у справі про адміністративне правопорушення, була застосована належна процедура з дозволеним спеціальним технічним засобом, висновок якого є належним та допустимим доказом.
Оскільки ОСОБА_1 погодився із результатами огляду, на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням, і такий огляд у лікарні стосовно нього не проводився, тому часовий проміжок складання поліцейським, наявного у матеріалах справи, направлення на огляд водія, у цьому конкретному випадку, жодного впливу на результат розгляду даної справи, немає. 
Отже, факт керування першим транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є правильно установлений поліцейськими та підтверджений судом.
В пункті 13 протоколу про адміністративне правопорушення – (підпис особи, які роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП) міститься його особистий підпис. 
Тоді як невжиття поліцейськими заходів для відсторонення останнього, у відповідності до положень ст. 266 КУпАП, від керування транспортним засобом, є свідченням невиконання ними обов`язкового превентивного заходу, однак жодним чином не підставою для скасування оскарженої ним постанови судді.
Наведене у своїй сукупності, свідчить про правильність висновків судді щодо наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Нових доказів, у спростування зазначених у постанові судді обставин, також надано не було, тому подана ОСОБА_1 апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2025 року стосовно нього – без зміни. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: