Справа №2-426/2010 	
Номер провадження 22-з/816/89/26 	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Петен Я.Л. (суддя-доповідач), суддів: Замченко А.О., Черних О.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Рижовим Сергієм Євгеновичем, про ухвалення додаткової постанови
у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа: Зарічний відділ Державної виконавчої служби у місті Суми Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про заміну сторони у виконавчому провадженні
в с т а н о в и в:

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанції

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 квітня 2026 року заяву ТОВ «Діджи Фінанс»задоволено.
Замінено стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника - ТОВ «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ 42649746) у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа по справі № 2-426/2010 за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 квітня 2010 року у справі № 2-426/2010.
Постановою Сумського апеляційного суду від 09 липня 2026 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Рижовим С.Є., задоволено.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 квітня 2026 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Діджи Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Стягнуто з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 665 грн 60 коп.
Короткий зміст та узагальнені доводи заяви
10 липня 2026 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Рижова С.Є., через систему «Електронний суд» подала до апеляційного суду заяву про судові витрати, в якій просить стягнути на свою користь з ТОВ «Діджи Фінанс» витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 18 000 грн 00 коп.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ТОВ «Діджи Фінанс» своїх заперечень на заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі не подавало.

Фактичні обставини, встановлені судом апеляційної інстанції

ОСОБА_1 на підтвердження розміру понесених в суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу, було надано:
- договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №2082-Р/25 від 14 листопада 2025 року, укладеного між адвокатом Рижовим С.Є. та ОСОБА_1 на захист її прав та законних інтересів у справі №2-426/10;
- додаток №1 від 12 травня 2026 року до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №2082-Р/25 від 14 листопада 2025 року у справі №2-426/2010, за яким у зв`язку з необхідністю оскаржити в апеляційному порядку ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 квітня 2026 року, сторони узгодили такий розмір гонорару адвоката: складання процесуальних документів – 15000 грн; представництво прав та законних інтересів клієнта в судовому засіданні 3000 грн;
- розрахунок розміру витрат на професійну правову допомогу, складання процесуальних документів: клопотання (у порядку ст. 43 ЦПК України) № 17115-Р від 11 травня 2026 року, апеляційна скарга (у порядку ст. 352 ЦПК України) № 17148-Р від 14 травня 2026 року, апеляційна скарга уточненого змісту (у порядку ст. 352 ЦПК України) № 17148-Р від 14 травня 2026 року ,заява про усунення недоліків (у порядку ст. 357 ЦПК України) № 17178-Р від 08 червня 2026 року, клопотання (у порядку ст. 43 ЦПК України) № 17238-Р від 07 липня 2026 року, правова позиція адвоката № 17239-Р від 08 липня 2026 року, заява (у порядку ст. 141 ЦПК України) № 17246-Р від 10 липня 2026 року;
- акт №2 приймання-передачі наданих послуг адвокатом до договору №2082-Р/25 від 14 листопада 2025 року про надання професійної правничої (правової) допомоги, складений 10 липня 2026 року, відповідно до якого адвокат виконав умови додатку №1 до договору на суму 18 000 грн, а клієнт сплатив за надані послуги 18 000 грн;
- квитанції від 12 травня 2026 року та від 09 липня 2026 року про отримання адвокатом Рижовим С.Є. від ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 18 000 грн 00 коп. 

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта-шоста статті 137 ЦПК України).
Як передбачено частинами 2, 3, 8, 12 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.   
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2024 року № 686/5757/23 виснувала, що у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.
У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року № 755/9215/15-ц та постанові від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 січня 2026 року у справі № 681/947/24 та інших постановах.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року заява № 19336/04, § 268)).
На переконання колегії суддів, понесені боржником ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 18 000 грн 00 коп. не відповідають характеру спірних правовідносин, складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченому адвокатом на виконання робіт, значенню справи для сторін. 
З урахуванням критеріїв співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає, що з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 належить стягнути 2 000 грн 00 коп. понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. 
Керуючись ст. 270 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Рижовим Сергієм Євгеновичем, про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на користь  ОСОБА_1 2 000 гривень 00 копійок судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції. 
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий -  	Я.Л. Петен	

Судді: А.О. Замченко 

О.М. Черних