РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
14 вересня 2026 р.  Справа № 120/10456/26

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНТАУЕР КОМПАНІ» до виконавчого комітету Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент архітектури та містобудування Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНТАУЕР КОМПАНІ» до виконавчого комітету Вінницької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Департамент архітектури та містобудування Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради про відмову у присвоєнні адреси об`єкту будівництва №1656 від 25.06.2026 року, зареєстрованого в ЄДЕССБ за номерами АR01:7891-4812-4682-7885 від 26.06.2026 року та АR01:7896-6497-9537-2194 від 26.06.2026 року за заявами товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНТАУЕР КОМПАНІ» зареєстрованих в ЄДЕССБ за № РА01:3896-8002-8031-5325 від 20.06.2026 року та № РА01:3911-1417-1298-7857 від 20.06.2026 року про присвоєння адреси об`єкту будівництва після отримання права на виконання будівельних робіт, назва об`єкта: «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків трансформаторною підстанцією по вулиці Барське шосе 1/А в м. Вінниці» (житлові будинки №4 та №7).
Ухвалою суду від 13.07.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого виклав свої заперечення проти позову, зазначивши про правомірність оскаржуваних позивачем рішень, оскільки при розгляді заяв позивача виконавчий комітет Вінницької міської ради діяв на підставі та у межах повноважень, що визначені ст. 37 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в порядку, визначеному 26-3 згаданого Закону та постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2021 №690. Також, на переконання представника відповідача, на час звернення позивача з позовом, оскаржуване Рішення ВК ВМР № 1656 від 25.06.2026 було реалізоване та вичерпало свою дію.
Представником позивача подано відповідь на вищезгаданий відзив відповідача.
11.08.2026 року представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження в справі, яке обґрунтоване неможливістю розгляду останньої до набрання законної сили рішенням в справі № 120/11220/26, в якій предметом розгляду є містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 30.10.2020 №139 на об`єкт «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з трансформаторною підстанцією по вул. Барське шосе, 1А в м. Вінниці», затверджені наказом департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради від 30.10.2020 №189, а також видані на їх підставі дозволи на виконання будівельних робіт № ІV013260514863 від 18.05.2026 року та №ІV013260519395 від 22.05.2026 року.
27.08.2026 року представник позивача подав до суду заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження в справі.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНТАУЕР КОМПАНІ» є замовником об`єкта будівництва «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків трансформаторною підстанцією по вулиці Барське шосе 1/А в м. Вінниці» (житловий будинок №4) згідно Дозволу на будівельні роботи ІУ013260514863 від 18.05.2026 року.
Також, товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНТАУЕР КОМПАНІ» є замовником об`єкта будівництва «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків трансформаторною підстанцією по вулиці Барське шосе 1/А в м. Вінниці» (житловий будинок №7) згідно Дозволу на будівельні роботи ІУ013260519395 від 22.05.2026 року.
Після отримання дозволів на виконання будівельних робіт, у відповідності до положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно вимог Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва та нерухомості затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 07.07.2021 року, товариством з обмеженою відповідальністю «ВІНТАУЕР КОМПАНІ» було сформовано, підписано та подано через Єдину державну електронну систему у сфері будівництва (ЄДЕССБ) заяви про присвоєння адреси об`єктам будівництва, а саме: PA01:7648-8575-9649-5065 від 10.06.2026 року для житлового будинку №7 та PA01:7081-1957-8286-6231 від 11.06.2026 року для житлового будинку №4.
За результатами розгляду поданих заяв, згідно Витягів з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про відмову в присвоєнні адреси AR01:7127-1237-5559-9158 від 11.06.2026 року та AR01:7067-7643-2961-2746 від 11.06.2026 від 11.06.2026 року Виконавчим комітетом Вінницької міської ради прийнято рішення про відмову у присвоєнні адреси майбутнім житловим будинкам №4 та №7 відповідно.
З вказаних рішень слідує, що підставою для відмови зазначено – «подання неповного пакета документів». 
З метою з`ясування причин відмов та отримання інформації про повний перелік документів, які не було додано до заяв та наявність яких є обов`язковою згідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», до Виконавчого комітету Вінницької міської ради представником позивача подано адвокатські запити №05-06/26 від 12.06.2026 року та №07-06/26 від 16.06.2026 року.
Крім того, за вихідними №06 від 12.06.2026 року товариством з обмеженою відповідальністю «ВІНТАУЕР КОМПАНІ» було подано запит до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про надання інформації щодо вичерпного переліку документів, які не були подані до заяви, та у зв`язку з чим було прийнято рішення про відмову AR01:7067-7643-2961-2746, а за вихідним №07 від 16.06.2026 року ТОВ «ВІНТАУЕР КОМПАНІ» було подано запит до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про надання інформації щодо вичерпного переліку документів, які не були подані до заяви, та у зв`язку з чим було прийнято рішення про відмову AR01:7127-1237-5559-9158.
Згідно відповіді Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19.06.2020 року №01/00/011/35543 на адвокатський запит позивача повідомлено, що відповідно до інформації, наданої Департаментом архітектури та містобудування Вінницької міської ради, за результатами розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНТАУЕР КОМПАНІ» в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва сформовано рішення про відмову у присвоєнні адреси об`єкту нерухомого майна AR01:7067-7643-2961-2746 у зв`язку з поданням неповного пакету документів. Додатково повідомлено, що інших відомостей витяг із єдиної державної електронної системи у сфері будівництва не містить. Також проінформовано, що порядок подання документів для присвоєння адреси визначається Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Згідно відповіді Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19.06.2020 року №01/00/011/35884 на адвокатський запит повідомлено, що відповідно до інформації, наданої Департаментом архітектури та містобудування Вінницької міської ради, за результатами розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНТАУЕР КОМПАНІ» в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва сформовано рішення про відмову у присвоєнні адреси об`єкту нерухомого майна AR01:7127-1237-5559-9158 у зв`язку з поданням неповного пакету документів. Додатково повідомлено, що інших відомостей витяг із єдиної державної електронної системи у сфері будівництва не містить. Також проінформовано, що порядок подання документів для присвоєння адреси визначається Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Крім того, стороною позивача через Єдину державну електронну систему у сфері будівництва (ЄДЕССБ) було подано заяви про присвоєння адреси об`єкту будівництва PA01:3896-8002-8031-5325 від 20.06.2026 року (по майбутньому житловому будинку №4) та PA01:3911-1417-1298-7857 від 20.06.2026 (по майбутньому житловому будинку №7).
Однак, за результатами розгляду даних заяв Виконавчим комітетом Вінницької міської ради через Єдину державну електронну систему у сфері будівництва прийнято рішення №1656 від 25.06.2026 року про відмову у присвоєнні адреси – Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про відмову в присвоєнні адреси AR01:7891-4812-4682-7885 від 26.06.2026 року та Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про відмову в присвоєнні адреси AR01:7896-6497-9537-2194 від 26.06.2026 року. 
Підставою для відмови повторно зазначено підставу– «подання неповного пакета документів».
Вважаючи вказані рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правовий статус і відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".
Відповідно до статті 5 цього Закону система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.
Згідно зі статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
За змістом пункту 1-1 частини 1 статті 37 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження прийняття рішень про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів нерухомого майна у випадках та порядку, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямованість на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлює Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI)
Частиною 5 статті 26-3 Закону №3038-VI визначено, що адреса присвоюється, змінюється, коригується, анулюється:
- виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради;
- місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адреси у строк, визначений цією статтею.
Частиною 1 статті 51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради.
Відповідно до частини 1 статті 54 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.
Вказані норми надають радам можливість делегування деяких власних повноважень до своїх виконавчих органів.
Отже, виконавчий комітет визначено як орган, що приймає рішення про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна.
Відповідно до положень частин 1 - 3 статті 26-3 Закону №3038-VI адресою об`єкта нерухомого майна (далі - адреса) є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості.
Порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.
Адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.
Відповідно до частини 4 статті 26-3 Закону №3038-VI реквізитами адреси є: 1) назва держави (Україна); 2) назва адміністративно-територіальної автономії у складі України - для об`єктів, розташованих на території Автономної Республіки Крим; 3) назва області (крім Автономної Республіки Крим, міст Києва та Севастополя); 4) назва району - для населених пунктів районного підпорядкування; 5) назва населеного пункту, а для об`єктів, розташованих за його межами, - назва найближчого населеного пункту (об`єднаної територіальної громади), розташованого у межах відповідного району (об`єднаної територіальної громади); 6) назва гідрографічного, соціально-економічного, природно-заповідного або іншого подібного об`єкта (за наявності); 7) назва вулиці, площі, майдану, шосе, проспекту, бульвару, алеї, провулку, узвозу тощо (далі - вулиця) (за наявності); 8) номер об`єкта (будинку, будівлі, споруди); 9) номер корпусу - для об`єктів, які складаються з декількох корпусів; 10) номер квартири, гаражного боксу, машиномісця, іншого житлового та нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна (за наявності).
Згідно частини 3 статті 26-4 Закону №3038-VI присвоєння адреси здійснюється за вибором замовника після отримання права на виконання будівельних робіт або після прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію.
Частиною 5 статті 26-4 Закону №3038-VI встановлено, що для присвоєння адреси подаються такі документи:
1) заява про присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва або закінченого будівництвом об`єкта із зазначенням прізвища, імені, по батькові заявника та реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності) - для фізичної особи або найменування та ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - для юридичної особи, відомостей про ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до подання заяви);
2) копія документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій споруджується (споруджено) об`єкт (крім випадків, встановлених Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес), - у разі, якщо право власності або користування земельною ділянкою не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
3) генеральний план об`єкта будівництва (у разі спорудження об`єкта на підставі проектної документації на будівництво) - у разі подання заяви про присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва;
4) копія документа, що дає право на виконання будівельних робіт, - у разі подання заяви про присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва (якщо відомості про такий документ не внесено до електронної системи);
5) копія документа, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, - у разі подання заяви про присвоєння адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта (якщо відомості про такий документ не внесено до електронної системи);
6) копія документа, що посвідчує особу заявника, - у разі подання документів поштовим відправленням;
7) копія документа, що засвідчує повноваження представника, - у разі подання документів представником поштовим відправленням або в електронній формі.
Копії документів, що подаються для присвоєння адреси, засвідчуються замовником (його представником).
За змістом частини 7 статті 26-4 Закону №3038-VI орган з присвоєння адреси протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви про присвоєння, коригування адреси:
1) приймає рішення про присвоєння, коригування адреси/відмову у присвоєнні, коригуванні адреси, яке повинно містити відомості про ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до подання заяви);
2) оприлюднює рішення про присвоєння, коригування/відмову у присвоєнні, коригуванні адреси на своєму офіційному веб-сайті (у разі наявності);
3) вносить інформацію про присвоєння, коригування адреси/відмову у присвоєнні, коригуванні адреси (у тому числі копію рішення про присвоєння, коригування адреси/відмову у присвоєнні, коригуванні адреси) до Реєстру будівельної діяльності.
Рішення про присвоєння/відмову у присвоєнні адреси повинно додатково містити відомості про місце розташування об`єкта згідно з документом, що дає право на виконання будівельних робіт (у разі присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва), або документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (у разі присвоєння адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта).
Рішення про відмову у присвоєнні, коригуванні адреси повинно містити посилання на відповідну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, а також відомості про те, яке саме положення поданого заявником документа не відповідає вимогам законодавства.
Частиною 8 статті 26-4 Закону №3038-VI встановлено виключні підстави для відмови у присвоєнні, коригуванні адреси.
Так, підставами для відмови у присвоєнні, коригуванні адреси є:
1) подання неповного пакета документів;
2) виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено документально;
3) подання заяви особою, яка не є замовником, або його представником - у разі подання заяви щодо присвоєння, коригування адреси щодо об`єкта будівництва;
4) подання заяви до органу з присвоєння адреси, який не має повноважень приймати рішення про присвоєння, коригування адреси на відповідній території.
Відмова у присвоєнні, коригуванні адреси з підстав, не передбачених цією частиною, не допускається.
У ході судового розгляду судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався до відповідача із заявами про присвоєння адреси об`єктам будівництва для житлового будинку №7 та житлового будинку №4, які знаходяться за адресою Барське шосе 1/А в м. Вінниця.
За результатами розгляду заяви позивача Виконавчим комітетом Вінницької міської ради через Єдину державну електронну систему у сфері будівництва прийнято рішення №1656 від 25.06.2026 року про відмову у присвоєнні адреси – Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про відмову в присвоєнні адреси AR01:7891-4812-4682-7885 від 26.06.2026 року та Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про відмову в присвоєнні адреси AR01:7896-6497-9537-2194 від 26.06.2026 року. 
Підставою для відмови зазначено підставу– «подання неповного пакета документів».
Суд зазначає, що відповідно до частини 7 статті 26-4 Закону №3038-VI рішення про відмову у присвоєнні, зміні, коригуванні адреси повинно додатково містити посилання на відповідну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, а також відомості про те, яке саме положення поданого заявником документа не відповідає вимогам законодавства.
Проте, оскаржуване рішення не містить відомостей, яке саме положення поданого заявником документа не відповідає вимогам законодавства, що свідчить про невмотивованість та необґрунтованість спірного рішення.
Так, в оскаржуваному рішеннях відповідача №1656 від 25.06.2026 року про відмову у присвоєнні адреси за реєстраційними номерами в ЄДЕССБ AR01:7891-4812-4682-7885 від 26.06.2026 року та AR01:7896-6497-9537-2194 від 26.06.2026 року, як і в попередніх відмовах, відсутні будь-які відомості щодо того, які саме документи не були подані заявником, які вимоги законодавства порушено позивачем та які обставини унеможливлюють присвоєння адреси об`єктам будівництва.
Інших підстав для відмови позивачу в задоволенні його заяви про присвоєння адреси об`єкту будівництва відповідачем не зазначено.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Крім того суд наголошує, що в силу приписів частини двадцятої статті 26-3 Закону № 3038-VI Відповідач при виконанні своїх повноважень під час розгляду заяви про присвоєння адреси наділений правом доступу до інформаційних ресурсів та баз даних для отримання додаткових документів та інформації, необхідної для прийняття рішення.
За таких обставин, рішення відповідача №1656 від 25.06.2026 року про відмову у присвоєнні адреси за реєстраційними номерами в ЄДЕССБ AR01:7891-4812-4682-7885 від 26.06.2026 року та AR01:7896-6497-9537-2194 від 26.06.2026 року не відповідає принципу обґрунтованості, оскільки не містить конкретних обставин, які слугували підставою для відмови позивачу у присвоєнні поштової адреси, а лише загальне посилання на законодавство.
За висновками суду, таке рішення прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідає критеріям, визначених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню. 
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти рішення, яким присвоїти адресу об`єкту будівництва після отримання права на виконання будівельних робіт за заявами № PA01:3896-8002-8031-5325 від 20.06.2026 року та PA01:3911-1417-1298-7857 від 20.06.2026 року суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Згідно з частинами 3, 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
При вирішенні питання, чи виконані всі визначені законом умови для прийнятті відповідачем певного рішення (рішення про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна) та чи не передбачено законом в даному випадку права відповідача діяти на власний розсуд (дискреційні повноваження), суд виходить з наступного.
На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
З огляду на наведене, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
У цій справі, повноваження щодо присвоєння поштової адреси чи відмови у присвоєнні регламентовано положеннями Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Умови, за яких орган з присвоєння адреси відмовляє у присвоєнні поштової адреси, чітко визначені Законом. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу: присвоїти адресу або відмовити у присвоєнні. Згідно з законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження не є дискреційними, у спірних правовідносинах відповідач не може діяти на власний розсуд.
За таких обставин, зобов`язання відповідача присвоїти адресу може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність підстав для відмови у присвоєнні адреси, які передбачені законом. 
Крім того, Закон № 3038-VI та Порядок № 690 не наділяють орган з присвоєння адреси правом діяти на власний розсуд, та у спосіб, що не визначений законом.
В даному випадку, позивачем подано заяви про присвоєння адреси після отримання дозволу на виконання будівельних робіт від 20.06.2026 року та надано всі документи, передбачені законодавством.
Доказів того, що позивачем надано не повний пакет документів, відповідачем в ході судового розгляду доведено не було, як і не повідомлено відомостей щодо конкретних документів, які не були подані, та не наведено посилань на норми законодавства, які були порушені заявником.
Таким чином, фактично відсутні будь-які встановлені законом перешкоди для присвоєння адреси об`єкту будівництва.
За таких обставин спірні правовідносини не передбачають дискреційних повноважень відповідача, а тому ефективним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання відповідача виконати звої зобов`язання щодо присвоєння адреси об`єкту будівництва, а не повторний розгляд заяви.
Інший спосіб захисту не забезпечить остаточного поновлення прав позивача та створить передумови для повторного безпідставного розгляду заяви з формальних підстав.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод задекларовано, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Суд зазначає, що способи захисту права визначені як передбачені законом дії, що безпосередньо спрямовані на захист права. Такі дії є завершальними актами захисту у вигляді матеріально-правових дій або юрисдикційних дій щодо усунення перешкод на шляху здійснення суб`єктами своїх прав або припинення правопорушень, відновлення становища, яке існувало до порушення. Саме застосування конкретного способу захисту порушеного чи запереченого права і є результатом діяльності по захисту прав.
Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
При цьому адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 сформулював висновок, відповідно до якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.
Суд також звертає увагу, що Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Зокрема, вимога ефективності міститься у таких нормах КАС України: частинах першій та другій статті 2 (завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень; у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, розсудливо); частині другій статті 5 (захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень); абзаці 2 частини другої статті 9 (суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень); частині четвертій статті 242 (судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень); частині четвертій статті 245 (у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд).
Отже, аналіз положень КАС України дає підстави для висновку, що ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Вищезазначені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 18 жовтня 2018 року у справах №822/584/18, №806/1316/18, від 23 листопада 2018 року у справі №826/8844/16 та від 20 грудня 2018 року у справі №524/3878/16-а.
Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні «Пантелеєнко проти України» (заява № 11901/02, п. 77) з посиланням на статтю 13 Конвенції зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У постановах від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18, від 04 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20 та від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19 Верховний Суд вказав, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення також вказано на те, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.
Оскільки, товариством з обмеженою відповідальністю «ВІНТАУЕР КОПМПАНІ» у повній мірі виконано визначені Законом України № 3038-VI вимоги щодо подачі заяв про присвоєння адреси з долученням повного переліку необхідних документів, а також відсутність будь-яких встановлених законом перешкод для присвоєння адреси об`єктам будівництва, належним та ефективним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання відповідача присвоїти адресу об`єктам будівництва, а не лише повторний розгляд заяви. 
Інший спосіб захисту, на переконання суду, не забезпечить остаточного поновлення прав позивача та створить передумови для повторного безпідставного розгляду його заяв з формальних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Надаючи оцінку клопотанню представника відповідача про зупинення провадження в справі, суд зазначає наступне.
Так, подане стороною відповідача клопотання обґрунтоване неможливістю розгляду даної справи до набрання законної сили рішенням в справі № 120/11220/26, в якій предметом розгляду є містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 30.10.2020 №139 на об`єкт «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з трансформаторною підстанцією по вул. Барське шосе, 1А в м. Вінниці», затверджені наказом департаменту архітектури та містобудування Вінницької міської ради від 30.10.2020 №189, а також видані на їх підставі дозволи на виконання будівельних робіт № ІV013260514863 від 18.05.2026 року та №ІV013260519395 від 22.05.2026 року.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Суд зазначає, що спірним у даній справі є питання щодо правомірності чи протиправності оскаржуваного рішення відповідача №1656 від 25.06.2026 року про відмову у присвоєнні адреси за реєстраційними номерами в ЄДЕССБ AR01:7891-4812-4682-7885 від 26.06.2026 року та AR01:7896-6497-9537-2194 від 26.06.2026 року, та з`ясування підстав, з яких таке рішення було прийнято.
В той же час, в спірному рішенні підставою для відмови в присвоєнні адреси об`єкту будівництва слугувало ненадання заявником повного пакету документів. При цьому, в спірному рішенні відповідачем не вказано будь-яких зауважень щодо містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки від 30.10.2020 №139, а також виданих на їх підставі дозволів на виконання будівельних робіт № ІV013260514863 від 18.05.2026 року та №ІV013260519395 від 22.05.2026 року.
Суд вважає, що наведені представником відповідача обставини про зупинення провадження у даній справі не є об`єктивними обставинами неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи №120/11220/26, на яку відповідач вказує у своєму клопотанні. 
Окрім цього, суд вважає, що зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду в даній справі.
На переконання суду, наявність іншої адміністративної справи, яка стосується містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 30.10.2020 №139, а також виданих на їх підставі дозволів на виконання будівельних робіт, не перешкоджає з`ясуванню обставин та дослідженню доказів у цій справі та не є підставою для зупинення провадження у цій справі.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого представником відповідача клопотання та зупинення провадження у цій справі.
Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Слід вказати, що у відповідності до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою розмір судового збору становить - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір").
Відповідно Постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 року № 2, при визначенні кількості вимог немайнового характеру вимогу про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності слід вважати однією вимогою.
Тобто, не дивлячись на те, що позивачем, згідно квитанції про сплату судового збору здійснено платіж за вказаним призначенням в сумі 9984,00 грн., зміст позовних вимог дає підстави кваліфікувати їх як дві вимоги немайнового характеру та похідні від них вимоги зобов`язального характеру, а відтак, розмір судового збору має становити 6656,00 грн., який і підлягає стягненню на користь позивача.
В той же час, інша частина коштів, може бути повернута позивачу, як надмірно/помилково сплачені кошти, в порядку визначеному "Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787. 
Керуючись ст.ст. 73 - 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради про відмову у присвоєнні адреси об`єкту будівництва №1656 від 25.06.2026 року, зареєстрованого в ЄДЕССБ за номерами AR01:7891-4812-4682-7885 від 26.06.2026 року та AR01:7896-6497-9537-2194 від 26.06.2026 року за заявами товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНТАУЕР КОМПАНІ» зареєстрованих в ЄДЕССБ за № PA01:3896-8002-8031-5325 від 20.06.2026 та № PA01:3911-1417-1298-7857 від 20.06.2026 року про присвоєння адреси об`єкту будівництва після отримання права на виконання будівельних робіт, назва об`єкта: «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків трансформаторною підстанцією по вулиці Барське шосе 1/А в м. Вінниці» (житлові будинки №4 та №7). 
Зобов`язати Виконавчий комітет Вінницької міської ради повторно розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНТАУЕР КОМАПНІ» зареєстровану в ЄДЕССБ за № PA01:3896-8002-8031-5325 від 20.06.2026 року про присвоєння адреси об`єкту будівництва після отримання права на виконання будівельних робіт, назва об`єкта: «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків трансформаторною підстанцією по вулиці Барське шосе 1/А в м. Вінниці» (житловий будинок №4) та присвоїти адресу об`єкту будівництва після отримання права на виконання будівельних робіт, назва об`єкта: «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків трансформаторною підстанцією по вулиці Барське шосе 1/А в м. Вінниці» (житловий будинок №4).
Зобов`язати Виконавчий комітет Вінницької міської ради повторно розглянути заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНТАУЕР КОМАПНІ» зареєстровану в ЄДЕССБ за PA01:3911-1417-1298-7857 від 20.06.2026 року про присвоєння адреси об`єкту будівництва після отримання права на виконання будівельних робіт, назва об`єкта: «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків трансформаторною підстанцією по вулиці Барське шосе 1/А в м. Вінниці» (житловий будинок №7) та присвоїти адресу об`єкту будівництва після отримання права на виконання будівельних робіт, назва об`єкта: «Нове будівництво багатоквартирних житлових будинків трансформаторною підстанцією по вулиці Барське шосе 1/А в м. Вінниці» (житловий будинок №7).
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНТАУЕР КОМПАНІ» за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Вінницької міської ради суму сплаченого судового збору в розмірі 6656,00 грн (шість тисяч шістсот п`ятдесят шість гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІНТАУЕР КОМПАНІ" (пров. 1-й Данила Нечая, 19, м. Вінниця, 21012, код ЄДРПОУ 42443410)
Відповідач: Виконавчий комітет Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050, код ЄДРПОУ 03084813)
Третя особа: Департамент архітектури та містобудування Вінницької міської ради (вул. Григорія Сковороди, 38, м. Вінниця, 21050, код ЄДРПОУ 41029864)

Суддя  Чернюк Алла Юріївна