Справа № 375/1581/26
Провадження № 3/375/818/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 рокуселище Рокитне Білоцерківського району Київської області

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Антипенко В. П.,
за участю:
секретаря судового засідання Голованової В. А.,
захисника Сидоренка О. А.,
розглянувши матеріали, які надійшли від батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області, у відношенні
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі КУпАП),
ВСТАНОВИВ:
15.06.2026 о 00 год.01 хв. по вул. Тараса Шевченка у с. Синява Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом SUZUKI ADDRESS V50, без реєстраційного номеру, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судової повістки за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яку він повідомив під час складання протоколу, колопотаня про відкладення розгляду справи до суду не подав. 
Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Захисник ОСОБА_1 , адвокат Сидоренко О. А., направив на адресу суду клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність складу адміністративного правопорушення, яке повністю підтримав під час судового розгляду.
Своє клопотання захисник обгрунтував тим, що під час дослідження відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції не зафіксовано жодного доказу того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. На відеозаписах відсутній момент руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , відсутній момент його зупинки працівниками поліції безпосередньо під час керування, а також будь-які інші об`єктивні дані, які б підтверджували, що саме він перебував за кермом. 
Захисник вказує на те, що із дослідженого відеозапису вбачається, що за кермом транспортного засобу перебувала інша особа — малолітня дитина, тоді як ОСОБА_1 знаходився на транспортному засобі як пасажир. Будь-яких доказів того, що до моменту початку відеофіксації саме ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом, матеріали справи не містять.
Щодо файлу IMG_3473, який долучений до матеріалів справи, який органом поліції подано як доказ вини ОСОБА_1 . Разом із тим, зазначений відеозапис не може бути визнаний належним та допустимим доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять жодних відомостей, які б підтверджували його походження, цілісність, безперервність фіксації та відповідність вимогам чинного законодавства.
Захисник також вказує на те, що ОСОБА_1 жодного направлення на проходження огляду до закладу охорони здоров`я не вручалося, його зміст йому не оголошувався, можливість ознайомитися з цим документом не надавалася. На долучених відеозаписах також відсутня фіксація складання направлення у присутності ОСОБА_1 , його пред`явлення останньому або роз`яснення, до якого саме закладу охорони здоров`я, у який строк та з якою метою він направляється.
Захисник також вказує на те, що матеріали даної справи не містять жодного належного доказу того, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються:
протоколом про адміністративне правопорушення;
поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків тощо.
Згідно статті 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення встановлена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 від 15.06.2026, відповідно до якого 15.06.2026 о 00 год.01 хв. по вул. Тараса Шевченка у с. Синява Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом SUZUKI ADDRESS V50, без реєстраційного номеру, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому порядку відмовився;
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку із виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.
Факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння підтверджується також даними файлів зафіксованими із застосуванням нагрудної камери патрульного поліцейського, та записаною копією на СD-диск, де у файлі clip-0 з 00-09 год. зафіксовано ряд пропозицій працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Натомість ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, посилаючись на те, що він транспортним засобом не керував. 
У файлі clip-0 на 00-03 годині запису зафіксовано, як ОСОБА_1 , надаючи пояснення працівникам поліції, вказує на те, що саме він їхав за кермом. О 00-06 год. зафіксовано, як ОСОБА_1 говорить про те, що "3 метра проїхав сам".
Керування транспортним засобом зафіксовано з початку запису у файлі clip-2, де на 14 секунді запису видно, що руки ОСОБА_1 знаходяться на кермі транспортного засобу, який у цей момент здійснював рух.
Судом встановлено, що даний файл було створено за допомогою особистого телефону працівника поліції, який за власною ініціативою надав його суду разом із матеріалами провадження.
Верховний Суд у справі №134/1667/23 наголосив, що внутрішні інструкції Національної поліції регулюють порядок використання нагрудних відеореєстраторів, однак не встановлюють заборони на використання поліцейськими власних мобільних телефонів для відеофіксації подій. Тому саме по собі здійснення запису на телефон не свідчить про недопустимість такого доказу.
Отже, запис у файлі clip-2 не може бути визнано недопустимим доказом.
Посилання захисника на те, що всупереч вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, відеозапис працівниками поліції не вівся безперервно, суд вважає безпідставними та до уваги не приймає.
Так, для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.
Дослідивши надані відеозаписи судом встановлено, що на ньому в достатній мірі зафіксовані всі обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вказані відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчинених правопорушень, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколів про адміністративне правопорушення, отримані у встановленому законом порядку і здійснені працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Щодо видачі направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікарняному закладі, суддя звертає увагу на таке.
Частиною 6 ст. 266 КУпАП передбачено направлення особи для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 6 Порядку від 17.12.2008 №1103 передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. За приписами п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, нормами законодавства передбачено порядок оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я. При цьому, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у найближчому закладі охорони здоров`я утворює самостійний склад адміністративного правопорушення за ст.130 КУпАП.
Системний аналіз положень ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції та Порядку дає підстави стверджувати про те, що письмове направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я складається поліцейським у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки або в разі незгоди з результатами такого огляду (п.п 8, 12 Інструкції; п. 6 Порядку), проте не у випадку зафіксованої належним чином відмови від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я загалом. 
Факт того, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, не свідчить про протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та ніяк не спростовує доводи працівників поліції.
Отже, заперечення сторони захисту судом повністю відхиляються через їх необгрунтованість та неузгодженість із матеріалами справи.

Адміністративним правопорушенням, в розумінні частини першої статті 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Аналізуючи у сукупності порядок дій працівника поліції під час оформлення матеріалів при виявленні у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та проведення огляду правопорушника на стан сп`яніння, приходжу до висновку, що працівником поліції дотримано процедуру встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.
Відповідно до п. 2.5. ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Враховуючи викладені обставини та досліджені докази, вважаю, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, тобто, відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Наведені вище судом докази є належними та такими, що поза розумним сумнівом доводять наявність події адміністративного правопорушеня та вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а тому приймаються судом до уваги.
Санкцією частини першої статті 130 КУпАП передбачено накладення стягнення на водіїв у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, а на інших осіб у виді штрафу.
Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
Враховуючи, що у матеріалах справи наявні відомості про видачу ОСОБА_1 посвідчення водія, суддя дійшов висновку, що він в розумінні пункту 1.10 Правил дорожнього руху України є водієм, та до нього застосовується стягнення у виді позбавлення спеціального права.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до ст. 34 КУпАП України, суддя не встановив.
Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 35 КУпАП України, суддею не встановлено. 
Враховуючи особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, наявність даних про те, що ОСОБА_1 має посвідчення на право керування транспортними засобами, суддя вважає, що йому має бути призначене покарання в межах санкції, передбаченої ч.1ст.130 КУпАП України, а саме: у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Згідно пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 280, 283, 284,294 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Визнати  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Штраф підлягає стягненню на користь держави (рахунок отримувача: UA488999980313030149000010001; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; код класифікації доходів бюджету:21081300).
Стягнути із  ОСОБА_1  судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 (шістсот п`ять гривень 60 коп.) грн.
Судовий збір підлягає стягненню в дохід держави (рахунок отримувача: UA 908999980313111256000026001; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно із ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. 
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя В. П. Антипенко

Дата набрання постановою законної сили "____"___________2026 р.

Строк пред`явлення постанови до виконання "____"________2026 р.