ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/6129/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “777 Трейдінг Груп” до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “777 Трейдінг Груп” (далі – ТзОВ “777 Трейдінг Груп”) звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення від 27 лютого 2026 року №UA205050/2026/000040/1 про коригування митної вартості товарів.
Позов обґрунтовано тим, що з метою митного оформлення в режимі імпорту товару – автобуса Van Hool (vin № НОМЕР_1 ), був у користуванні, до Волинської митниці 16 лютого 2026 року було подано митну декларацію (далі – МД) №26UA205050004832U2; митну вартість декларант визначив за основним методом, тобто за ціною договору (контракту), й до фактурної вартості 137500,00 євро додано також транспортні витрати (інші витрати відсутні). Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення від 27 лютого 2026 року №UA205050/2026/000040/1 про коригування митної вартості товарів за резервним методом, що призвело до значного збільшення митних платежів.
Позивач не погоджується з таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі – МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом, які не містять розбіжностей чи ознак підробки, а митний орган не спростував достовірність поданих документів, не обґрунтував неможливість їх врахування при визначенні митної вартості оцінюваного товару.
Позивач наголосив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. На зауваження митного органу щодо поставки товару з Республіки Польщі, тоді як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 20 грудня 2023 року № НОМЕР_2 видане у Франції та виписане на третю особу, позивач зазначив, що згідно зі специфікацією від 11 лютого 2026 року №7 продавець гарантував, що товар належить йому на праві власності. Натомість жодна норма права не зобов`язує покупця доводити право власності продавця на товар, що продається, а в митного органу відсутній обов`язок здійснювати контроль за переходом права власності в попередніх ланцюгах продажу.
Неаргументованим, на думку позивача, є і висновок митного органу про непідтвердження транспортних витрат. Відповідачу було надало калькуляцію транспортних витрат з доставки автобуса Van Hool (vin № НОМЕР_1 ), а додатково на його вимогу - копію договору про надання послуг від 11 лютого 2026 року №11/02 та акт прийому-передачі послуг від 16 лютого 2026 року №11/02. При цьому страхування товару та страхування цивільно-правової відповідальності перед третіми особами за рахунок ТзОВ “777 Трейдінг Груп” не здійснювалося.
Позивач зауважив, що ні в запиті про надання додаткових документів, ні в рішенні про коригування митної вартості відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку декларантом митної вартості; не зазначив, які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих документах. У той же час у рішенні не наведено тарифів, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, та не наведено порівняння вартості витрат товариства на транспортування з наявними у митного органу тарифами.
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19 травня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.70-79). В обґрунтування цієї позиції вказав, що з метою митного оформлення товару в митному режимі імпорт 16 лютого 2026 року декларантом ТзОВ “777 Трейдінг Груп” було подано до Волинської митниці митну декларацію №26UA205050004832U2, за якою у митному оформлені товару було відмовлено. Надалі для митного оформлення товару - автобуса Van Hool, vin № НОМЕР_1 , декларантом в інтересах ТзОВ “777 Трейдінг Груп” подано МД №26UA205050006114U8 від 26 лютого 2026 року. При проведенні відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару за МД №26UA205050006114U8 від 26 лютого 2026 року було встановлено відсутність усіх даних для обчислення митної вартості та розбіжності у поданих документах, як-от: продавцем товару відповідно до контракту від 07 листопада 2025 року №0711/25pl є компанія Sette Group Sp. z o.o. (Польща), тоді як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 20 грудня 2023 року № НОМЕР_2 видане у Франції на компанію Tourisme Services Lyonnais-TS. Відповідач вважає, що калькуляція транспортних витрат від 16 лютого 2026 року не може бути врахована, бо не надано документи щодо суми фактично понесених витрат, не надано документи про вартість страхування. Усе наведене викликало сумніви у достовірності поданих документів, які декларант не спростував, тому митна вартість не могла бути визначена за основним методом. Через неможливість застосування наступних методів митну вартість товару визначено за резервним методом на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (далі – ЄАІС Держмитслужби) на рівні 152000,00 євро.
Відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару від 27 лютого 2026 року №UA205050/2026/000040/1 відповідає вимогам митного законодавства, є законним та обґрунтованим.
У відповіді на відзив позивач підтримав доводи позову (а.с.128-132). Додатково зазначив, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. До того ж використана як джерело митної вартості МД №25UA204080008645U2 від 29 серпня 2025 року стосується оформлення транспортного засобу на інших комерційних умовах, іншої моделі та з іншими технічними характеристиками.
Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.
Ухвалою суду від 03 червня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні (а.с.126).
Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.
07 листопада 2025 року між ТзОВ “777 Трейдінг Груп” (покупець) та компанією Sette Group Sp. z o.o. (продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт №0711pl, згідно з яким продавець зобов`язується поставляти товар – транспортні засоби нові та такі, що були у користуванні (а.с.15-19).
Відповідно до інвойсу від 11 лютого 2026 року №06/02/2026 Sette Group Sp. z o.o. поставлено автобус Van Hool, vin № НОМЕР_1 (а.с.25).
26 лютого 2026 року для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару “Автобус туристичний, що був у використанні: марка згідно з довідником - Van Hool, модель згідно з довідником - TDX21 Altano; кузов, шасі, рама № НОМЕР_1 , кількість сидячих місць, враховуючи місце водія, - 73, додатково обладнаний місцем для пасажирів з обмеженими можливостями; призначення - для перевезення пасажирів по дорогах загального користування; тип двигуна - дизель, об`єм циліндрів двигуна 12902 куб.см” (далі також товар) декларант в інтересах ТзОВ “777 Трейдінг Груп” в порядку електронного декларування подав МД №26UA205050006114U8 (а.с.134). Митну вартість визначено за основним методом з урахуванням складових: фактурна вартість імпортованого товару - 137500,00 євро, транспортні витрати - 15950,00 грн (а.с.108-109). Разом із митною декларацією надано: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 07 листопада 2025 №0711pl (а.с.15-19), доповнення від 25 грудня 2025 року №1 до контракту (а.с.20-21), специфікацію від 11 лютого 2026 року №7 до контракту (а.с.22), рахунок-фактуру (інвойс) від 11 лютого 2026 року №6/02/2026 (а.с.25), калькуляцію транспортних витрат від 16 лютого 2026 року (а.с.41), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 20 грудня 2023 року № НОМЕР_2 (а.с.48), сертифікат з перевезення (походження) товару (форми EUR.l) PL/MF/AU0236097 від 12 лютого 2026 року (а.с.119-121), висновок експерта від 16 лютого 2026 року №458 (а.с.114), довідку щодо відповідності транспортного засобу екологічним нормам від 13 лютого 2026 року №130226034 (а.с.114 зворот), копію митної декларації країни відправлення від 12 лютого 2025 року №26РL341010000А5RВ7 (а.с.118).
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, митним органом в електронному повідомленні декларанту вказано, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за обраним декларантом методом, та містять розбіжності: 1) продавець товару відповідно до контракту від 07 листопада 2025 року №0711/25pl - компанія Sette Group Sp. z o.o. зареєстрована в Республіці Польща, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 20 грудня 2023 року № НОМЕР_2 видане у Франції на третю особу - компанію Tourisme Services Lyonnais-TS; 2) для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано калькуляцію транспортних витрат, проте не надано жодних документів, які б підтверджували суму фактично понесених витрат; 3) так як транспортний засіб переміщувався власним ходом, у митного органу є підстави вважати, що страхування здійснювалося, однак страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, декларантом до митного оформлення не було надано. Декларанту запропоновано надати: 1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, а також відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 5) страхові документи, а також документи, що підтверджують вартість страхування; 6) виписку з бухгалтерської документації; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с.107).
27 лютого 2026 року Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2026/000340/1 (а.с.35-36). Як зазначено у графі 33 рішення, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи містять розбіжності (ті, про які було зазначено в повідомленні декларанту). Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 МК України (позивач надав тільки доповнення від 27 лютого 2026 року б/н до контракту від 28 січня 2026 року №2), у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б – з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г – з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні 152000,00 євро. За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято вартість товару, митне оформлення якого вже завершено, - такого що був у використанні туристичного автобуса марки Van Hool, модель TDX27 Astromega, країна походження - EU, календарний та модельний рік виготовлення - 2015, технічні характеристики – 12742 куб.см, 360 кВт, загальна кількість місць - 80, ввозився з Румунії на умовах поставки DAP, Зимна Вода, та митна вартість якого була заявлена декларантом та визнана митницею за резервним методом (МД №25UA204080008645U2 від 29 серпня 2025 року).
27 лютого 2026 року Волинська митниця сформувала картку №UA205050/2026/000181 відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (а.с.37-38).
Товар було випущено у вільний обіг за МД №26UA205050006254U3 від 27 лютого 2026 року із застосуванням приписів частини сьомої статті 55 МК України (а.с.31-32).
Відповідно до положень частини восьмої статті 55 МК України ТзОВ “777 Трейдінг Груп” 09 березня 2026 року надіслало Волинській митниці додаткові пояснення з документами: копії договору про надання послуг від 11 лютого 2026 року №11/02 (а.с.42-44), акта прийому-передачі від 16 лютого 2026 року №11/02 (а.с.45), страхового полісу цивільно-правової відповідальності перед третіми особами HGS-5BUS42-55766 (а.с.46). Їх надання не призвело до скасування рішення від 26 лютого 2026 року №UA205050/2026/000340/1 митним органом, про що позивач інформований листом від 20 березня 2026 року №7.3-2/15-02/14/3585 (а.с.57-62).
При вирішення спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом - за ціною договору (контракту).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, – це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребуваними документами (вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2025 року у справі №300/784/24).
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом – за ціною договору (контракту) позивач надав документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 07 листопада 2025 №0711pl (а.с.15-19), доповнення від 25 грудня 2025 року №1 до контракту (а.с.20-21), специфікацію від 11 лютого 2026 року №7 до контракту (а.с.22), рахунок-фактуру (інвойс) від 11 лютого 2026 року №6/02/2026 (а.с.25), калькуляцію транспортних витрат від 16 лютого 2026 року (а.с.41).
Разом із цими документами декларант надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 20 грудня 2023 року № НОМЕР_2 (а.с.48), сертифікат з перевезення (походження) товару (форми EUR.l) PL/MF/AU0236097 від 12 лютого 2026 року (а.с.119-121), висновок експерта від 16 лютого 2026 року №458 (а.с.114), довідку щодо відповідності транспортного засобу екологічним нормам від 13 лютого 2026 року №130226034 (а.с.114 зворот), копію митної декларації країни відправлення від 12 лютого 2025 року №26РL341010000А5RВ7 (а.с.118).
На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Так контрактом від 07 листопада 2025 №0711pl, укладеним між ТзОВ “777 Трейдінг Груп” (покупець) та компанією Sette Group Sp. z o.o. (продавець), визначено предмет та умови поставки, основні зобов`язання продавця та покупця.
Згідно з пунктами 1, 2 контракту від 07 листопада 2025 №0711pl продавець зобов`язується поставити товар – транспортні засоби: нові та які були у користуванні, а покупець прийняти та оплатити їх на умовах, визначених у специфікаціях та інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту; товар, що поставляється, має бути поставлений у повній відповідності до вимог, на умовах та за цінами, зазначеними в специфікаціях, що є невід`ємною частиною контракту; ціна контракту встановлюється в євро, загальна сума контракту - 500000,00 євро; вартість товару визначається згідно з специфікацією та інвойсами, що є невід`ємною частиною цього контракту.
У специфікації від 11 лютого 2026 року №7 до договору купівлі-продажу від 07 листопада 2025 №0711pl сторони погодили поставку товару – автобуса Van Hool, vin № НОМЕР_1 , був у використанні, за ціною 137500,00 євро (а.с.22-23).
Поставка товару - автобуса Van Hool, vin № НОМЕР_1 , вартістю 137500,00 євро відбулася згідно з інвойсом від 11 лютого 2026 року №6/02/2026 (а.с.25).
Ідентифікаційні ознаки товару, умови поставки, вартість в специфікації від 11 лютого 2026 року №7 та в рахунку-фактурі (інвойсі) від 11 лютого 2026 року №6/02/2026 автобуса, що є предметом поставки, відповідають інформації, зазначеній в МД №26UA205050006114U8 від 26 лютого 2026 року (графа 22).
Суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів - це ціна, зазначена саме відправником (продавцем) у рахунках-фактурах, які згідно з частиною другою статті 53 МК України є документами, що підтверджують митну вартість товару.
Отже, заявлена декларантом за першим методом фактурна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні будь-які розбіжності.
За правилами частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 5), витрати на страхування цих товарів (пункт 7).
Згідно з пунктами 6, 8 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, – лише якщо здійснювалося страхування.
Як вбачається зі специфікації від 11 лютого 2026 року №7, сторонами узгоджено умови поставки товару – FCA, Кельце (Польща).
Умовами поставки EXW (Ex Works - Франко-завод) означають, що продавець виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Покупець несе всі витрати та ризики, пов`язані з перевезенням товару від приміщення продавця до кінцевого пункту призначення (завантаження товару на свій транспортний засіб, перевезення до країни призначення).
Визначаючи митну вартість за першим методом, декларант відповідно до частини десятої статті 58 МК України до фактурної вартості додав також витрати на перевезення товару на заявлених умовах поставки до кордону України у сумі 15950,00 грн.
Як виснував Верховний Суд у постанові від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2024 року у справі №520/6058/24.
ТзОВ “777 Трейдінг Груп” для підтвердження понесення витрат на транспортування відповідачу було надало до митного оформлення калькуляцію від 16 лютого 2026 року (а.с.41). Також в порядку частини восьмої статті 55 МК України митному органу надано копії договору про надання послуг від 11 лютого 2026 року №11/02 (а.с.42-44), акта прийому-передачі від 16 лютого 2026 року №11/02 (а.с.45).
Суд із матеріалів справи встановив, що між ТзОВ “777 Трейдінг Груп” (замовник) та ОСОБА_1 (виконавець) було укладено договір про надання послуг від 11 лютого 2026 року №11/02, відповідно до пункту 2.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати послуги з транспортування автобуса Van Hool vin № НОМЕР_1 власним ходом з місця знаходження вантажу - Кельце (Польща) до пункту його призначення - місто Ковель, вулиця Володимирська, 151. Визначена сторонами вартість послуг, що надаються виконавцем, становить 19250,00 грн (пункт 5.1 договору).
На виконання вимог пунктом 2.2 договору про надання послуг від 11 лютого 2026 року №11/02 сторони 16 лютого 2026 року склали акт прийому-передачі №11/02 послуг транспортування. Згідно з цими документами транспортні витрати становлять 19250,00 грн та розподіляються таким чином: 15950,00 грн – вартість транспортування за межами території України, 3300,00 грн – вартість транспортування митною територією України.
Оскільки транспортний засіб доставлявся власним ходом, то зрозуміло що витрати на навантаження/розвантаження відсутні.
Вказані у договорі від 11 лютого 2026 року №11/02 та в акті прийому-передачі послуг від 16 лютого 2026 року №11/02 відомості щодо вартості та маршруту транспортування автобус Van Hool, vin № НОМЕР_1 , узгоджуються з відомостями поданої до митного оформлення калькуляції від 16 лютого 2026 року.
Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за №984/21296) затверджені Правила заповнення декларації митної вартості. Ці Правила в частині заповнення графи 20 роз`яснюють, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Складена з урахуванням зазначених рекомендацій калькуляція транспортних витрат містить відомості про маршрут перевезення (Кельце, Польща – Ковель, Україна), його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України (350 км) та по митній території України (60 км), розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту (55,00 грн). Калькуляцією також підтверджено, що страхування за рахунок ТзОВ “777 Трейдінг Груп” не здійснювалося, розвантажувальні та навантажувальні роботи не проводилися.
Митний орган не навів доводів та не надав доказів того, що вказані в калькуляції тарифи станом на лютий 2026 року не відповідали актуальним розцінкам.
З умов контракту та рахунка-фактури не випливає, що позивачем понесено інші витрати, ніж на оплату товару та транспортні витрати.
Суд наголошує, що вимога додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
Відповідач же не встановив (не довів) наявність таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, або ж ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.
Суд повторює, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Не зрозуміло, чим керувався митний орган, зазначивши у повідомленні декларанту про необхідність надати документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. Так документом, який містить вартість імпортованого товару, є специфікація від 11 лютого 2026 року №7 до контракту та рахунок-фактура (інвойс) від 11 лютого 2026 року №6/02/2026 (були надані). Витребовуючи висновок про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, відповідач не навів обґрунтування, які складові митної вартості такий документ має підтвердити та яким чином він може підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. Так само ненадання виписки з бухгалтерської документації за умов, відповідно до яких товар ввозився на митну територію України, не може позбавляти позивача можливості декларувати товар на підставі документів, що підтверджують ціну товару та які були сформовані (виписані) продавцем.
З приводу вимоги митного органу надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, то необхідно зауважити, що така вимога була б виправданою, якби оплата за товар була проведена. Між тим за змістом специфікації від 11 лютого 2026 року №7 сторонами контракту погоджено умови оплати – відстрочка платежу до 12 травня 2026 року (а.с.22-23) та ця дата на момент митного оформлення ще не настала. Про строки оплати додатково було зазначено і в інвойсі від 11 лютого 2026 року №6/02/2026 (а.с.25). В доповненні від 20 квітня 2026 року №1 до специфікації від 11 лютого 2026 року №7 термін оплати змінено – до 12 серпня 2026 року (а.с.24).
Про які інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, йшлося в повідомленні декларанту, незрозуміло, бо відповідні пояснення відсутні і у відзиві на позовну заяву, зокрема, які були труднощі з ідентифікацією оцінюваного товару (якісні характеристики визначені в специфікації від 11 лютого 2026 року №7 до контракту, рахунку-фактурі від 11 лютого 2026 року №6/02/2026, свідоцтві про реєстрацію від 20 грудня 2023 року № НОМЕР_2 , висновку експерта від 16 лютого 2026 року №458).
Документи, які підтверджують відомості про вартість перевезення оцінюваного товару надані були та їм оцінку суд уже надав. Витребування митним органом страхових документів є некоректним за обставин справи, оскільки відомості про те, що страхування не здійснювалося за рахунок ТзОВ “777 Трейдінг Груп”, вказано в калькуляції від 16 лютого 2026 року, а інше не випливає з наявних документів і не спростовано відповідачем. Умови поставки FCA покладають ризики, пов`язані з перевезенням товару від моменту передачі продавцем до кінцевого пункту призначення на покупця, який самостійно вирішує, чи страхувати товар (це не є його обов`язком).
Не є підставними, на думку суду, й доводи митного органу щодо ненадання митної декларації країни відправлення, адже така була надана декларантом під час митного оформлення.
З приводу тверджень митного органу про те, що продавець товару згідно з контрактом від 07 листопада 2025 року №0711pl - фірма Sette Group Sp. z o.o. зареєстрована в Республіці Польща, звідки відповідно до супровідних документів здійснювалася поставка товару, проте свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 20 грудня 2023 року № НОМЕР_2 (а.с.48) видане у Франції та виписане на третю особу - компанію Tourisme Services Lyonnais-TS, то суд передусім зазначає, що місце реєстрації транспортного засобу жодним чином не впливає на митну вартість, а в специфікації від 11 лютого 2026 року №7 до контракту (а.с.22) продавець гарантував належність йому на праві власності товару, який є предметом продажу, та що товар не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження.
Воднораз чинним законодавством не передбачено обов`язку надання декларантом документів про походження товару в попередніх ланцюгах постачання продавця-експортера, що може становити комерційну таємницю, а МК України не надано права та не визначено обов`язку митним органам надавати оцінку господарській операції контрагентів (продавця та попереднього власника) та питання щодо перевірки повноважень продавця на здійснення продажу транспортного засобу від імені його власників не входить до компетенції митного органу й не впливає на задекларовані та підтверджені відповідними документами числові значення митної вартості, з якої обраховуються та справляються митні платежі.
При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Із тексту спірного рішення слідує, що митним органом коригування митної вартості товару було здійснено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на рівні 152000,00 євро (за основу взято МД №25UA204080008645U2 від 29 серпня 2025 року), зміст якої перевірити суд позбавлений можливості (суду не надана). Натомість у тексті спірного рішення вказано, що за МД №25UA204080008645U2 від 29 серпня 2025 року митна вартість заявлена самим декларантом за резервним методом та визнана митним органом та товар був іншої моделі, ніж оцінюваний у даному випадку, та ввозився на інших умовах.
За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в Автоматизованій системі аналізу та управління ризиками (АСАУР), повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Вартість аналогічних чи подібних товарів може істотно відрізнятись з огляду на технічний стан транспортного засобу, пробіг, умови поставки тощо. Тому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за обраним декларантом методом.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням та оцінки усіх обставин та фактів, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2025 року у справі №300/784/24).
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Тому підстави вважати, що рішення відповідача від 27 лютого 2026 року №UA205050/2026/000040/1 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже це рішення підлягає скасуванню як протиправне.
Таким чином, позов належить задовольнити повністю.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач сплатив судовий збір у сумі 4777,77 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 05 травня 2026 року №142, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.14, 66).
Оскільки суд задовольняє позов, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 4777,77 грн.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “777 Трейдінг Груп” (43016, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Ковельська, будинок 124, ідентифікаційний код юридичної особи 44356571) до Волинської митниці (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці від 27 лютого 2026 року №UA205050/2026/000040/1 про коригування митної вартості товарів.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “777 Трейдінг Груп” за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у сумі 4777,77 грн (чотири тисячі сімсот сімдесят сім грн 77 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк