Справа №534/479/25
Провадження №2/534/177/25

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2026 року м. Горішні Плавні
Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді Морозова В.Ю. за участі секретаря судового засідання: Костюченко О.А., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , 
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНЛАЙН», про розірвання шлюбу та поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, і поділ спільних кредитних зобов`язань,

у с т а н о в и в :
ОСОБА_3 (далі також – Позивач) звернулась до Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області з позовом до  ОСОБА_4 (далі також – Відповідач) про розірвання шлюбу та поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, і поділ спільних кредитних зобов`язань.
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач позовні вимоги (з урахуванням «заяви про уточнення позовних вимог» т. 1, а.с. 150) обґрунтовує з посиланням на законодавство та судову практику головним чином тим, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено шлюб (копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , т. 1, а.с. 8).
11.10.2019 шлюб між сторонами було розірвано, проте через декілька місяців сторони відновили відносини та 27.03.2020 року зареєстрували шлюб (копія свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 т. 1 а.с. 9, копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 т. 1, а.с. 8 на звороті).
Спільних дітей у сторін немає. 
Позивач зазначає, що спільне життя з Відповідачем неможливо з наступних обставин.
Стосунки між сторонами погіршувались, порозуміння зникло, сторони перестали розмовляти та стали сторонніми один одному людьми.
Відповідач не розділяє інтереси та думку Позивача, не проявляє поваги і турботи, вирішення всіх побутових проблем лежить на Позивачі. Також Відповідач зловживає алкогольними напоями та здійснює фізичне та моральне насилля щодо Позивача.
Тривалий час Позивач намагалась налагодити стосунки, зберегти сім`ю, робила кроки для примирення, шукала шляхи покращення атмосфери у домі і сім`ї, тощо. Збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам сторін.
З урахуванням прийнятого Позивачем категоричного рішення та того факту, що вичерпано всі можливості для збереження сім`ї а також, сторони досить тривалий час не підтримують фактичні шлюбні відносини, стали остаточно сторонніми один для одного людьми, вважає, що відсутні підстави для вжиття заходів щодо примирення подружжя та надання строку для примирення. 
За час перебування у шлюбі сторонами було придбано у спільну власність нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 66,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру зареєстровано за Відповідачем (копії технічного паспорту на квартиру, договору купівлі-продажу квартири від. 31.07.2014 т. 1, а.с.10-12 та на звороті). 
Зазначена квартира є предметом іпотеки, кошти на придання якої було надано сторонам АТ «Банк «Фінанси та кредит» на підставі кредитного договору № 300131/30-89/14-00407-с-а від 31.07.2014 строком до 31.07.2029 року. В зв`язку з чим на спірну квартиру накладено обтяження у вигляді заборони (копії іпотечного договору №7957-90303-0714, витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження т. 1, а.с. 13-16 та на звороті). 
Вказані кредитні зобов`язання є спільними і солідарними зобов`язаннями Відповідача та Позивача.
Починаючи з серпня 2014 року сторонами щомісячно вносились платежі по кредиту за договором № 300131/30-89/14-00407-с-а від 31.07.2014 за спільні кошти сторін (копії додатку № 1 до кредитного договору, банківської квитанції № 0161710046 від 09.12.2024 довідок про дохід Позивача т. 1, а.с. 17-25).
Всі договори, в т.ч. право власності на вказане житло, зареєстроване за Відповідачем. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 17.09.2015 віднесено Національним банком України (далі - НБУ) до категорії неплатоспроможних згідно з постановою Правління НБУ № 612 (паперова копія електронного документа та витяг з сайту НБУ щодо ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» т. 1, а.с. 26 та на звороті).
17.12.2015 НБУ прийнято постанову № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». 
Станом на 01.02.2025 залишок боргу по кредиту згідно графіку платежів становить 103 859,57 грн. Позивач зазначає, що сума залишку буде уточнена після отриримання відповіді за ухвалою суду про допомогу у витребування доказів. 
Оскільки, зазначене майно було придбане в період перебування у шлюбі за спільні кошти, - воно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а кредитні зобов`язання є солідарними для сторін. 
Крім іншого, у Позивача не зберігся кредитний договір № 300131/30-89/14-00407-с-а від 31.07.2014, а також, відсутні документи щодо повноважень ТОВ «ФК «Фінлайн»», тому було заявлено з клопотання про допомогу суду у витребуванні доказів. 
Позивачем подано заяву до ТОВ «ФК «Фінлайн»», в т.ч. з метою отримання його згоди на заміну боржника в 1/2 частині залишку заборгованості за кредитний договір № 30013.1/30-89/14-00407-с-а від 31.07.2014.
Враховуючи, що стосунки між подружжям припинились; домовленостей щодо поділу та користування майном в добровільному порядку не досягнуто; виник спір; Відповідач не визнає права Позивача на квартиру та веде себе нахабно тощо, тому Позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав шляхом поділу спільної сумісної власності, в т.ч. залишку кредитних зобов`язань.
З урахуванням «уточнень» позовних вимог з додатками (т. 1, а.с. 150-155) позивач просить суд:
1) шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 27.03.2020 року Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), за актовим записом № 50 – розірвати;
2) визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,5 м2 і житловою площею 29.8 м2;
3) в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя здійснити поділ у рівних частках між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільних боргових зобов`язань за кредитним договором № 300131/30-89/14-00407-с-а від 31.07.2024, укладеним між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 52066,59 грн. станом на 01.02.2025; 
4) судові витрати розподілити відповідно до вимог ЦПК України.
Відповідач, не визнавши позов, подав до суду відзив, у якому, посилаючись на приписи законодавства, судову практику головним чином зазначив про те, що 05 липня 2013 року між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області, про що складено відповідний актовий запис № 170 (т. 1, а.с. 83).
11 жовтня 2019 року вищевказаний шлюб з Відповідачкою за спільною заявою було розірвано, про що Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області складено відповідний актовий запис № 60 (т. 1, а.с. 84).
27 березня 2020 року між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно був укладений шлюб, зареєстрований Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про що складено відповідний актовий запис № 50 (т. 1, а.с. 85).
Від вищевказаних шлюбів з Позивачкою спільних дітей немає. Позивачка має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але відомостей щодо батька доньки Позивачки та обставин її народження Відповідачу відомо не було. 
10 лютого 2022 року Відповідач довідався про те, що між Позивачкою ОСОБА_3 та громадянином ОСОБА_6 був укладений шлюб. 
В листопаді 2023 року Відповідач випадково за місцем проживання знайшов копії листа Відділу реєстрації актів цивільного стану та реєстрації адміністрації Клайпедського міського самоврядування № СМ5-184 від 17.02.2022 року на адресу адвоката Артураса Яскелевічуса та свідоцтва про шлюб № 1496 від 02.06.2007 року литовською мовою (т. 1, а.с. 88-90 та на звороті). Здійснивши їх переклад українською мовою, Відповідач довідався про те, що між Позивачем ОСОБА_3 та громадянином Литви ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Дублін, Ірландія, був укладений шлюб. Внаслідок укладення вказаного шлюбу Позивач змінила прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », але в установлений місячний строк не звернулась до компетентних органів для обміну паспорта громадянина України (п.16-18 Положення про паспорт громадянина України від 26.06.1992 року), тобто іменується прізвищем « ОСОБА_8 » без достатньої правової підстави. 
Також разом зі свідоцтвом про шлюб № 1496 від 02.06.2007 року Відповідач знайшов копію нотаріально засвідченого перекладу з литовської мови на українську письмової згоди від 14.11.2019 року ОСОБА_10 на виїзд/поїздку його доньки ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , 14.11.2019 по 25.08.2024 у супроводі її матері ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1, а.с. 86-87). 
З викладеного слідує, що на момент укладення шлюбів 05.07.2013 року (актовий запис про шлюб № 170) та 27.03.2020 року (актовий запис про шлюб № 50) між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання перебувала у шлюбі з громадянином Литви ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , укладеним ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Дублін, Ірландія, в якому народилась їх спільна донька ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивачка ОСОБА_3 знала про перешкоди до реєстрації шлюбу і приховала їх від другої сторони ( ОСОБА_4 ) і від органу державної реєстрації актів цивільного стану. 
Згідно даних Інтернет сторінки Комсомольського міського суду Полтавської області (https://court.gov.ua/fair/sud1612/) та Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/37381382) 19 вересня 2013 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась з позовом до ОСОБА_14 про розірвання шлюбу, але на підставі ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.01.2014 року (забезпечено надання загального доступу: 03.03.2014 року) по справі № 534/3001/13-ц її позов був залишений без розгляду в зв`язку з тим, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. 
Також відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень 12.03.2012 року та 19.09.2013 року Позивач ОСОБА_3 зверталась до Комсомольського міського суду Полтавської області з позовами до ОСОБА_14 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, однак ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 19.12.2012 року справа № 2/1612/629/12 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/73481848) в зв`язку з неодноразовою неявкою Позивача в засідання позов був залишений без розгляду та ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.04.2014 року справа № 534/3004/13-ц (https://reyestr.court.gov.ua/Review/42027681) позовна заява була повернута позивачці через не усунення недоліків.
Представник Позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення, просила суд позов задовольнити.
Відповідач, його представник у судовому засіданні повністю заперечили проти позову, надали суду пояснення, просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі.
Під час розгляду судом цієї справи задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (т., 1 а.с. 60-61, т. 1, а.с. 118-119, т. 1, а.с. 130-134), задоволено клопотання представника позивача про приєднання додаткових доказів (т. 1, а.с. 201, а.с. 209-210) задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів (т. 1, а.с. 116-117), залишено без розгляду клопотання представника відповідача про витребування доказів (т. 1, а.с. 208, а.с. 211 та на звороті) витребувано докази у позивача (т. 1, а.с. 172, 176).

Встановлені судом фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Між сторонами у цій справі виникли спірні шлюбні правовідносини щодо розірвання шлюбу та виникнення права на частку спільного майна подружжя, поділу такого майна.
05.01.2026 між Позивачем та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , укладено шлюб у м. Дублін, Ірландія (т. 1, а.с. 91-94, далі також – Шлюб № 1). Рішенням Клайпедської міської палати Клайпедського районного суду від 12.04.2022, яке набрало законної сили 13.05.2022 шлюб між Позивачем та ОСОБА_7 розірвано. Після шлюбу заявник ОСОБА_15 залишає прізвище – ОСОБА_9 , заявниця ОСОБА_16 зберігає дошлюбне прізвище – ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 178-187).
05.07.2013 між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб у м. Комсомольськ (нині-м. Горішні Плавні), Україна (т. 1, а.с. 83, далі також – Шлюб № 2). Цей шлюб розірвано Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (т. 1, а.с. 84).
27.03.2020 між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (т. 1, а.с. 86, далі також – Шлюб № 3).
Шлюб, який був укладений між Позивачем та Відповідачем 05.07.2013, який у подальшому розірвано 11.10.2019, в силу закону, а саме ч. 1 ст. 39 СК України, є недійсним, оскільки зареєстрований з Позивачем, яка одночасно перебувала в іншому, зареєстрованому раніше шлюбі з  ОСОБА_17 (т. 1, а.с. 91-94). Тому цей шлюб не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
А відтак спірна квартира та зобов`язання за кредитним договором № 300131/30-89/14-00407-с-а від 31.07.2014 належать ОСОБА_4 . Грошові кошти на погашення кредиту належать ОСОБА_4 .
Суд не враховує доводи представника Позивача, викладені у письмових дебатах (т. 2, а.с. 51-52) щодо певних періодів для визначення наявності права власності Позивача з посиланням на вимоги СК України, ЦК України, визнання обставин, застосування ч. 2 ст. 357 ЦК України, оскільки представник Позивача фактично таким чином вийшла за межі підстав позову, які намагалася змінити на стадії судових дебатів, всупереч вимогам ЦПК України (ч. 1 ст. 242).
Суд також наголошує на тому, що у матеріалах справи відсутні докази про наявність встановленого факту проживання однією сім`єю Позивача та Відповідача, ведення ними спільного побуту, виконання взаємних прав і обов`язків.
Встановивши фактичні обставини справи, з`ясувавши правові позиці сторін, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, та здійснюючи розгляд справи виключно в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, зазначає, що виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-ІV та нормами Сімейного кодексу України від10 січня 2002 року № 2947-III.

Оцінка наведених учасниками справи аргументів, норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, доказам у справі у цілому, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, ґрунтуючись на засадах верховенства права, законності і обґрунтованості судового рішення, суд дійшов таких висновків.
Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Стаття 3 СК України передбачає наступне:
«1. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства.
2. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Частина 1 статті 60 СК України регламентує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно із ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
За ч. 2 ст. 74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Згідно з правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 29.07.2020 р. у справі № 728/2080/18 визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. 
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 24.05.2017 р. у справі № 6-843цс17, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.
Суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 643/6799/17.
За змістом ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч. 1, 2 ст. 65 СК України).
Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).
Відповідно до п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання . шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд, вирішуючи спори між подружжям про майно, повинен встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинений спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що перебуває у третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.
Пояснення, надані у судових дебатах представником Позивача про те, що сторони у справі вважали, що Шлюб № 1 був розірваний, не у повній мірі відповідає встановленими судом обставинами, оскільки Відповідач, судячи з його пояснень, наданих в судовому засіданні та відзиву на позовну заяву (т. 1. а.с. 79 на звороті) довідався про Шлюб № 1 випадково лише у листопаді 2023 року, а Позивач, водночас, приховала цей факт від Відповідача.
Представник Позивача у судовому засіданні, яке відбулося 11.12.2025 визнала, також, повідомивши про аналогічну думку Позивача, той факт, що Відділом реєстрації актів цивільного стану та реєстрації Клайпедського муніципалітету (Литовська Республіка, 91502, місто Клайпеда, вулиця Ліепу, 11) або Відділом реєстрації актів цивільного стану Адміністрації Вільнюського самоврядування (Литовська реєстрації Республіка, 03107, місто Вільнюс, вулиця К. Калінауско, 21) 02.06.2007 за актовим записом № 1496 між громадянкою України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та громадянином Литви ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , укладено шлюб ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Дублін, Ірландія.
Підсумовуючи викладене, суд вважає, що представник Відповідача та Відповідач спростували підстави спільності майна подружжя у цій справі.
Відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків щодо Позивача (т. 1, а.с. 22-24) доводять про певні розміри отриманих доходів, а не те, що ОСОБА_3 також брала участь у придбанні цього спірного майна чи погашення спірних зобов`язань. Довідка на т. 1, а.с. 25 – аналогічна.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Позивачем його представником не доведені належними, допустимими доказами позовні вимоги, а Відповідачем та його представником доводи Позивача, його представника спростовані належними, допустимими доказами. 
За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, згідно зі ст. 19 Конвенції, його забезпеченні дотримання Високими Договірними Сторонами їхніх зобов`язань за Конвенцією та Протоколами до неї. Зокрема, питання помилок щодо фактів та права, які начебто були припущені національним судом, не належить до компетенції Суду доти, доки такі помилки не порушують прав та свобод, що захищаються Конвенцією (див. Garcia Ruiz v. Spain). Більше того, тоді як ст. 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів чи способу їх оцінки. Це питання регулюється, головним чином, національними законодавством та судами. Суд нагадує, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди аргументувати прийняті ними рішення, це не можна розуміти як вимогу надавати вичерпну відповідь на кожне питання, підняте стороною під час судового розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову Позивачем було сплачено 3 171,00 грн. судового збору, позов задоволено на 33,00 %, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в загальній сумі 1 046,43 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 264-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов   ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНЛАЙН», про розірвання шлюбу та поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, і поділ спільних кредитних зобов`язань – задовольнити частково.
Шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 27.03.2020 року Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), за актовим записом № 50 – розірвати.
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з відповідача на користь позивача 33 % сплаченого судового збору у сумі 1 046 гривень 43 копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне найменування третьої особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНЛАЙН», ЄДРПОУ 43324088, вул. Саксаганського, буд.119, офіс 28, м Київ, поштовий індекс 01032;
Відомості, які не розголошуються судом під час оголошення рішення: 
Повне ім`я позивача: ОСОБА_3 ,   ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;
Повне ім`я відповідача: ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 .

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ

Повний текст рішення виготовлено 20.07.2026.