Єдиний унікальний номер: 379/1193/26 
Провадження № 2/379/923/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року | м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у свкладі:
головуючого судді Шабрацького Г.О.,
за участю секретаря судового засідання Гопкало О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Санфорд Капітал» звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.07.2019 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 була укладена заява про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/9408/82/605864, відповідно до якої банк відкриває Клієнту Картковий рахунок в гривні, випускає на надає Клієнту Платіжну картку, а також забезпечує проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки або її (їх) реквізитів відповідно до правил Платіжних систем, Правил і Тарифів на ведення та обслуговування Карткових рахунків фізичних осіб. Відповідно до умов якого банк зобов`язаний надати відповідачу кредит в сумі 35100 гривень, строк кредиту 48 місяців, проценти за користування кредитом в розмірі 36% річних.
У відповідності до приписів Закону України «Про споживче кредитування» при укладенні кредитного договору банком була доведена до відома клієнта інформація про умови кредитування, розмір реальної річної процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту, що підтверджується власноручним підписом клієнта під текстом кредитного договору, додатків до нього, а також під текстом паспорту споживчого кредиту.
Після укладення кредитного договору банк виконав свої зобов`язання перед клієнтом за кредитним договором, надавши останньому кредит у сумі та на умовах, передбачених кредитним договором, що підтверджується випискою по рахунку клієнта. Проте, всупереч умовам Кредитного договору, клієнт припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору.
У зв`язку із зазначеним сформувалася наступна заборгованість відповідача за кредитним договором: заборгованість за основним боргом в сумі 43776,41 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами в сумі 77293,01 грн., що разом становить 121069,42 гривень.
09.04.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (Новий кредитор) був укладений Договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F.
Здійснення оплати за вказаними Реєстрами Боржників підтверджується платіжними дорученнями на загальну суму: 21964747,29 грн, що додані до позовної заяви.
Право вимоги до ОСОБА_1 було відступлено згідно Реєстру Боржників, підписаного сторонами 17.12.2020.
Таким чином Новий кредитор (ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП») набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №010/9408/82/605864 від 23.07.2019.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (Первісний кредитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (Новий кредитор) 11.09.2025 уклали Попередній договір відступлення права вимоги №11/09/2025.
07.10.2025 вказані сторони уклали основний Договір відступлення права вимоги №1-07/10.
На виконання укладеного договору сторонами 07.10.2025 підписаний Реєстр Боржників, Права Вимоги до яких відступлені за договором.
Серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №010/9408/82/605864 від 23.07.2019.
Згідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №010/9408/82/605864 від 23.07.2019, сформованої Первісним кредитором (АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК») станом на 17.12.2020 заборгованість Боржника/Позичальника становила: заборгованість за основним боргом в сумі 43776,41 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 1130,79 гривень, що разом складає 44906,70 гривень.
В подальшому ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» здійснювало нарахування відсотків за кредитом, оскільки є фінансовою установою та має діючу ліцензію на діяльність фінансової компанії,зокрема з надання коштів та банківських металів у кредит.
Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №010/9408/82/605864 від 23.07.2019, сформованої Первісним кредитором (ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП») станом на 07.10.2025 року заборгованість Боржника/Позичальника становить: заборгованість за основним боргом в сумі 43776,41 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами в сумі 77293,01 грн., що разом становить 121069,42 гривень.
Позивач згідно заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № №010/9408/82/605864 від 23.07.2019 в розмірі 86570,16 грн., судовий збір в розмірі 2662,40 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 11200 грн. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2026 справу передано для розгляду судді Таращанського районного суду Київської області Г.О. Шабрацькому.
Ухвалою судді Таращанського районного суду Київської області від 29.06.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
21.07.2026 від представника відповідача- адвоката Якименка О.В. через систему «Електронний суд» надйшов відзив на позовну заяву згідно якого представник відповідача просив відмовити в задоволені позову. Зазначає, що Заявлені позивачем вимоги відповідач не визнає у повному обсязі.
Відповідач заперечує як проти розміру заявленої заборгованості, так і проти належності та достатності доказів, наданих позивачем на підтвердження переходу права вимоги та правомірності нарахування процентів після припинення строку кредитування.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» відповідач не визнає повністю, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами.
Так, відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020 року, який є основним документом, що підтверджує обсяг переданих прав вимоги, станом на 17.12.2020 року заборгованість відповідача складала:
43 776,41 грн — основний борг;
1 130,29 грн — проценти;
загалом — 44 906,70 грн.
Разом із тим до позову додано довідку-розрахунок, складену вже ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», відповідно до якої за період після 17.12.2020 року було додатково нараховано ще 76 162,72 грн процентів, у результаті чого сума процентів збільшилась із 1 130,29 грн до 77 293,01 грн, а загальна сума боргу склала 121 069,42 грн.
Саме ця обставина є ключовою для правильного вирішення спору.
Позивач просить суд стягнути майже утричі більшу суму, ніж та, яка існувала на момент переходу права вимоги, однак у позовній заяві відсутнє будь-яке належне правове обґрунтування такого збільшення, відсутній детальний покроковий розрахунок нарахування процентів, не наведено методики їх обчислення, не зазначено конкретних періодів нарахування та не подано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували виникнення саме такої суми заборгованості.
Саме по собі складання довідки-розрахунку кредитором не є беззаперечним доказом існування боргу у визначеному ним розмірі.
Так, на підтвердження вимог позивач просить стягнути 121 069,42 грн, тоді як у матеріалах справи наявні документи, згідно з якими станом на дату першого відступлення загальна сума вимоги визначалася в розмірі 44 906,70 грн. Подальше збільшення вимоги здійснено переважно шляхом нарахування ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» 76 162,72 грн процентів за період із 17 грудня 2020 року до 07 жовтня 2025 року.
Таким чином, предметом подальшої оцінки суду має бути не лише сам факт існування кредитних правовідносин у минулому, а передусім наявність у позивача належного права вимагати від відповідача саме 121 069,42 грн, законність усіх нарахувань та відповідність заявленої суми умовам первісного кредитного договору і договорам про відступлення права вимоги.
Щодо суті заявлених вимог зазначаю наступне.
Із наданого позивачем витягу з Реєстру боржників вбачається, що станом на 17 грудня 2020 року заборгованість відповідача визначалася у розмірі 44 906,70 грн, з яких 43 776,41 грн — основний борг та 1 130,29 грн — проценти.
Разом із тим позивач подав не сам Реєстр боржників, підписаний АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», а лише окремий витяг з нього, підписаний директором ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП».

Повний Реєстр боржників, який відповідно до умов договору відступлення мав визначати склад переданого портфеля, дату переходу права вимоги, розмір вимоги та її одиничну ціну, суду не надано.
У тексті позову позивач зазначає, що право вимоги було передано відповідно до Реєстру, підписаного 17 грудня 2020 року, тоді як доданий до позову витяг має назву «Витяг з Реєстру боржників від 21.12.2020 року», а заборгованість у ньому визначена станом на 17 грудня 2020 року.
Отже, позивач фактично ототожнює дату визначення заборгованості, дату складання Реєстру та дату переходу права вимоги, хоча відповідно до договору відступлення саме дата підписання Реєстру сторонами має значення для визначення моменту заміни кредитора.
Відповідач ставить під сумнів відповідність поданого витягу оригіналу повного Реєстру боржників та просить суд врахувати, що односторонньо виготовлений витяг не дозволяє перевірити, чи був відповідний Реєстр підписаний первісним кредитором, чи містив він усі передбачені договором відомості та чи були виконані умови переходу права вимоги.
Доданий до позову Реєстр боржників від 03 квітня 2026 року взагалі не стосується передачі права вимоги. Він укладений між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та Адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» на виконання договору про надання правничої допомоги. У ньому позивач лише передає своєму представнику матеріали щодо стягнення з відповідача 121 069,42 грн.
Цей документ може підтверджувати факт доручення адвокатському об`єднанню вести претензійно-позовну роботу, але не підтверджує фактичне отримання відповідачем коштів, розмір основного боргу, правильність нарахування процентів або перехід права вимоги.
Позивач не може підтвердити наявність боргу документом, який він сам уклав зі своїм представником уже після придбання портфеля та без участі відповідача або первісного кредитора.
Основна частина заявленої суми сформована на підставі довідки- розрахунку, складеної директором ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП».
У ній зазначено, що станом на 17 грудня 2020 року проценти становили лише 1 130,29 грн, після чого ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» за період до 07 жовтня 2025 року додатково нарахувало 76 162,72 грн процентів. Загальний розмір процентів таким чином був збільшений до 77 293,01 грн, а загальна сума вимоги — до 121 069,42 грн.
Ця довідка складена одноособово представником заінтересованої фінансової компанії. Вона не є банківською випискою, не підтверджує рух коштів за рахунком та не містить посилань на первинні бухгалтерські документи, на підставі яких здійснено подальші нарахування.
У детальному розрахунку самого ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» зазначено, що строк дії кредитного договору закінчився 22 липня 2023 року. Водночас проценти продовжували нараховуватися за серпень-грудень 2023 року, за весь 2024 рік та до вересня 2025 року.
Доказів продовження строку кредитування після 22 липня 2023 року позивач не надав. У матеріалах справи відсутня додаткова угода, підписана відповідачем, повідомлення банку про продовження строку, документ про встановлення нового кредитного ліміту або інший доказ, який підтверджував би подальше правомірне користування кредитом.
Попередній договір відступлення права вимоги № 11/09/2025 від 11 вересня 2025 року також не підтверджує виникнення у позивача права вимоги до відповідача. У ньому відсутні прізвище ОСОБА_1 , його РНОКПП, номер кредитного договору та розмір заборгованості.
За своєю правовою природою попередній договір є лише зобов`язанням сторін укласти основний договір у майбутньому. Він не здійснює передачу права вимоги до конкретного боржника.
Платіжні інструкції на 100 000 грн та 550 000 грн підтверджують здійснення розрахунків між двома фінансовими компаніями за портфель прав вимоги в цілому, однак не підтверджують правильність боргу конкретного відповідача.
Сам факт придбання портфеля не створює нового боргу і не дає новому кредитору більше прав, ніж існувало у попереднього кредитора.
Договір відступлення № 114/2-31^ передбачає передачу прав щодо погашення кредиту, процентів, комісій та інших платежів відповідно до кредитних договорів. Однак це означає передачу вже існуючих договірних прав, а не надання новому кредитору права на власний розсуд змінювати строк кредиту або безстроково нараховувати проценти.
Таким чином, договірні проценти могли нараховуватися лише в межах строку кредитування, якщо позивач не довів належне продовження такого строку або наявність окремо погоджених процентів як міри відповідальності за неправомірне користування коштами.
Окрім цього, довідка ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» не є достатнім доказом розміру заборгованості.
Вона складена самим кредитором і не підтверджена первинними документами. Односторонній розрахунок може оцінюватися судом разом з іншими доказами, але він не має наперед встановленої сили та сам по собі не доводить правильність заявленої суми.
Достовірним первинним джерелом відомостей про рух коштів може бути банківська виписка за рахунком. Водночас банківські документи, складені до 17 грудня 2020 року, не підтверджують законність подальшого нарахування ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» 76 162,72 грн процентів.
Таким чином, подані докази можуть підтверджувати лише те, що на дату першого відступлення банк зазначав заборгованість у сумі 44 906,70 грн. Вони не підтверджують правомірність збільшення боргу до 121 069,42 грн.
Відповідач не визнає і суму основного боргу, оскільки вона також має бути перевірена за повною банківською випискою, з урахуванням усіх надходжень, списань, комісій та страхових платежів.
Кредитний ліміт становив 35 100 грн, тоді як основний борг заявлено у розмірі 43 776,41 грн. Позивач повинен пояснити походження різниці та довести, що вона складається саме з фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, а не з капіталізованих процентів, комісій або інших списань.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, відповідач вважає такий розмір завищеним, неспівмірним зі складністю справи, фактичним обсягом виконаної роботи та ціною позову.
Також просив, у разі відмови у задоволенні позову понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн

03.08.2026 від представника відповідача- адвоката Якименка О.В. через систему «Електроний суд» надійшли додаткові пояснення у справі. Відповідач заперечує як проти розміру заявленої заборгованості, так і проти належності та достатності доказів, наданих позивачем на підтвердження переходу права вимоги та правомірності нарахування процентів після припинення строку кредитування.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» відповідач не визнає повністю, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами.
Позивач просить суд стягнути майже утричі більшу суму, ніж та, яка існувала на момент переходу права вимоги, однак у позовній заяві відсутнє будь-яке належне правове обґрунтування такого збільшення, відсутній детальний покроковий розрахунок нарахування процентів, не наведено методики їх обчислення, не зазначено конкретних періодів нарахування та не подано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували виникнення саме такої суми заборгованості.
Саме по собі складання довідки-розрахунку кредитором не є беззаперечним доказом існування боргу у визначеному ним розмірі. Так, на підтвердження вимог позивач просить стягнути 121 069,42 грн, тоді як у матеріалах справи наявні документи, згідно з якими станом на дату першого відступлення загальна сума вимоги визначалася в розмірі 44 906,70 грн. Подальше збільшення вимоги здійснено переважно шляхом нарахування ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» 76 162,72 грн процентів за період із 17 грудня 2020 року до 07 жовтня 2025 року.
Таким чином, предметом подальшої оцінки суду має бути не лише сам факт існування кредитних правовідносин у минулому, а передусім наявність у позивача належного права вимагати від відповідача саме 121 069,42 грн, законність усіх нарахувань та відповідність заявленої суми умовам первісного кредитного договору і договорам про відступлення права вимоги. Щодо суті заявлених вимог зазначає наступне.
Із наданого позивачем витягу з Реєстру боржників вбачається, що станом на 17 грудня 2020 року заборгованість відповідача визначалася у розмірі 44 906,70 грн, з яких 43 776,41 грн — основний борг та 1 130,29 грн — проценти.
Разом із тим позивач подав не сам Реєстр боржників, підписаний АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», а лише окремий витяг з нього, підписаний директором ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП».
Повний Реєстр боржників, який відповідно до умов договору відступлення мав визначати склад переданого портфеля, дату переходу права вимоги, розмір вимоги та її одиничну ціну, суду не надано.
У тексті позову позивач зазначає, що право вимоги було передано відповідно до Реєстру, підписаного 17 грудня 2020 року, тоді як доданий до позову витяг має назву «Витяг з Реєстру боржників від 21.12.2020 року», а заборгованість у ньому визначена станом на 17 грудня 2020 року.
Відповідач ставить під сумнів відповідність поданого витягу оригіналу повного Реєстру боржників та просить суд врахувати, що односторонньо виготовлений витяг не дозволяє перевірити, чи був відповідний Реєстр підписаний первісним кредитором, чи містив він усі передбачені договором відомості та чи були виконані умови переходу права вимоги.
Доданий до позову Реєстр боржників від 03 квітня 2026 року взагалі не стосується передачі права вимоги. Він укладений між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та Адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» на виконання договору про надання правничої допомоги. У ньому позивач лише передає своєму представнику матеріали щодо стягнення з відповідача 121 069,42 грн.
Цей документ може підтверджувати факт доручення адвокатському об`єднанню вести претензійно-позовну роботу, але не підтверджує фактичне отримання відповідачем коштів, розмір основного боргу, правильність нарахування процентів або перехід права вимоги.
Позивач не може підтвердити наявність боргу документом, який він сам уклав зі своїм представником уже після придбання портфеля та без участі відповідача або первісного кредитора.
Основна частина заявленої суми сформована на підставі довідки- розрахунку, складеної директором ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП».
У ній зазначено, що станом на 17 грудня 2020 року проценти становили лише 1 130,29 грн, після чого ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» за період до 07 жовтня 2025 року додатково нарахувало 76 162,72 грн процентів. Загальний розмір процентів таким чином був збільшений до 77 293,01 грн, а загальна сума вимоги — до 121 069,42 грн.
Ця довідка складена одноособово представником заінтересованої фінансової компанії. Вона не є банківською випискою, не підтверджує рух коштів за рахунком та не містить посилань на первинні бухгалтерські документи, на підставі яких здійснено подальші нарахування.
У детальному розрахунку самого ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» зазначено, що строк дії кредитного договору закінчився 22 липня 2023 року. Водночас проценти продовжували нараховуватися за серпень-грудень 2023 року, за весь 2024 рік та до вересня 2025 року.
Доказів продовження строку кредитування після 22 липня 2023 року позивач не надав. У матеріалах справи відсутня додаткова угода, підписана відповідачем, повідомлення банку про продовження строку, документ про встановлення нового кредитного ліміту або інший доказ, який підтверджував би подальше правомірне користування кредитом.
Попередній договір відступлення права вимоги № 11/09/2025 від 11 вересня 2025 року також не підтверджує виникнення у позивача права вимоги до відповідача. У ньому відсутні прізвище ОСОБА_1 , його РНОКПП, номер кредитного договору та розмір заборгованості.
У разі повного або часткового задоволення позову зменшити заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу з 11 200 грн до 1 000 грн або до іншого розумного та співмірного розміру.
26.08.2026 від представника позивача через систему « Електронний суд» надійшла заява про зменшення позовних вимог. Також зазначив, що Посилання відповідача на те, що первісний кредитний ліміт становив 35 100 грн, тоді як розмір основного боргу визначений у сумі 43 776,41 грн, саме по собі не доводить неправильності розрахунку. Кредитний договір передбачав функціонування карткового рахунку, здійснення видаткових операцій, погашення заборгованості та подальше користування кредитом, а також містив умови щодо поточного кредитного ліміту, який за змістом договору міг змінюватися. У позовній заяві прямо зазначено, що кредит надавався в межах поточного ліміту шляхом зарахування коштів на картковий рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом відповідних операцій, а порядок погашення та інші умови регулювалися договором і Правилами банківського обслуговування. Тому просте арифметичне порівняння початкового ліміту із залишком заборгованості без аналізу повної історії операцій за рахунком не є достатнім для висновку про неправомірність заявленої суми. Водночас саме банківська виписка повинна бути оцінена судом у сукупності з іншими доказами щодо руху коштів, погашень та формування залишку основного боргу.
Необґрунтованим є й твердження відповідача про те, що банківська виписка не може підтверджувати розмір заборгованості. Сам позивач посилається на виписку з рахунку, сформовану АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», як на первинне джерело відомостей про операції за рахунком. У позові наведено судову практику Верховного Суду, відповідно до якої банківські виписки можуть бути належними та допустимими доказами руху коштів за конкретним рахунком та здійснених операцій. Отже, доводи відповідача щодо необхідності оцінки банківської виписки не суперечать позиції позивача, оскільки саме такий документ позивачем подано як один із доказів заявленої заборгованості.
Сума 44 906,70 грн, визначена АТ «Райффайзен Банк» станом на 21.12.2020 року, відображає розмір заборгованості відповідача саме на відповідну дату та складається з 43 776,41 грн основного боргу і 1 130,29 грн нарахованих та несплачених процентів. Вказана сума не є фіксованим та незмінним розміром зобов`язання на весь подальший період його існування.
Відповідно до умов Договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09.04.2020року до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» передавались права вимоги щодо погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, визначених відповідними кредитними договорами. Унаслідок відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» замінило первісного кредитора у відповідному кредитному зобов`язанні та набуло належні первісному кредитору права грошової вимоги.
Після набуття права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП», як фінансова установа, продовжувало облік та супровід відповідної заборгованості, внаслідок чого розмір боргу змінювався залежно від стану виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором.
Як зазначено у позовній заяві, ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» здійснювало нарахування процентів за кредитом, унаслідок чого станом на 07.10.2025 року розмір нарахованих та несплачених процентів становив 77 293,01 грн, а загальний розмір заборгованості — 121 069,42 грн.

Саме тому станом на дату укладення договору відступлення права вимоги №1-07/10 від 07.10.2025 року розмір заборгованості відповідача відрізнявся від суми, яка існувала станом на 21.12.2020 року та була відображена у попередньому реєстрі боржників.
При цьому розмір основного боргу протягом зазначеного періоду не змінювався та як станом на 21.12.2020 року, так і станом на 07.10.2025 року становив 43 776,41 грн. Отже, збільшення загального розміру заборгованості з 44 906,70 грн до 121 069,42 грн відбулось не за рахунок збільшення суми основного боргу, а за рахунок зміни розміру нарахованих та несплачених процентів.
Саме тому розмір заборгованості, зазначений у документах станом на
року, відрізняється від розміру заборгованості, визначеного станом на 07.10.2025 року. Зазначені документи відображають стан одного й того самого кредитного зобов`язання у різні моменти часу, а тому саме по собі існування різниці між відповідними сумами не свідчить про відсутність у ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» права вимоги або про неможливість подальшої зміни розміру заборгованості.
На підтвердження розміру та структури заборгованості позивачем до матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості, сформований АТ «Райффайзен Банк» станом на 21.12.2020 року, виписку з рахунку відповідача, сформовану АТ «Райффайзен Банк», довідку-розрахунок заборгованості, сформовану ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» станом на 07.10.2025 року, а також розрахунок заборгованості, сформований ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» станом на 07.10.2025 року.
Водночас відповідач, заперечуючи проти розміру заявленої до стягнення заборгованості, не надає суду власного альтернативного розрахунку, який би визначав інший розмір заборгованості та спростовував наведені позивачем суми. Доводи відповідача фактично зводяться до порівняння розміру заборгованості станом на 21.12.2020 року з її розміром станом на 07.10.2025 року, тобто сум, визначених станом на різні дати.
Отже, Позивач зауважує, що відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених, зокрема, у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов кредитного договору №010/9408/82/605864 від 23.07.2019 року кредит був наданий строком на 48 місяців, тобто до 23.07.2023 року включно.
З огляду на викладене, позивач врахував позицію відповідача та актуальну судову практику Верховного Суду щодо порядку нарахування процентів після закінчення строку кредитування.
У зв`язку з цим позивач уточнює свої позовні вимоги та зменшує їх розмір у частині стягнення процентів, відмовляючись від стягнення частини процентів, нарахованих після закінчення строку кредитування.
Зазначив, що понесені стороною позивача витрати є співмірними зі складністю цієї справи, наданим обсягом послуг у суді першої інстанції, а відтак можуть бути визнані такими, що відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому і не підлягають зменшенню. Проте заявлена вимога Відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не відповідає визначеним критеріям, оскільки саме у зв`язку із порушенням взятих на себе Відповідачем обов`язків виник судовий спір і Відповідач нібито змушений нести витрати на правову допомогу. Тобто саме дії та бездіяльність Відповідача призвели до необхідності Позивачу звертатись до суду за захистом порушених прав, а у відповідача виникли додаткові витрати на правову допомогу.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві та у поданому клопотанні просив розгляд справи провести без участі позивача, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Судом встановлено, що 23.07.2019 року між акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 була укладена заява про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №№010/9408/82/605864.
Згідно умов договору кредиту: розмір поточного ліміту кредитування на дату початку кредитування 35100 грн.; строк кредиту 48 місяців, який може бути продовжено; проценти за користування кредитом в розмірі 36 % річних
Сторони в п.6 Кредитного договору також погодили,що до всіх правовідносин,пов`язаних з підписанням та виконанням заяви (Кредитного договору) застосовується строк позовної давності тривалістю у 70 років.
Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту.
Банк свої зобов`язання перед клієнтом за Угодою виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 5 000,00 грн. в межах кредитного ліміту, визначеного Угодою. Клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту.
09.04.2020 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (Новий кредитор) був укладений Договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F.
Здійснення оплати за казаними Реєстрами Боржників підтверджується платіжними дорученнями на загальну суму: 21964747,29 грн., що додані до позовної заяви.
Таким чином, право вимоги до ОСОБА_1 було відступлено згідно Реєстру Боржників, підписаного сторонами 17.12.2020.
Таким чином Новий кредитор (ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП») набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №№010/9408/82/605864 від 23.07.2019
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (Первісний кредитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (Новий кредитор) 11.09.2025 уклали Попередній договір відступлення права вимоги № 11/09/2025.
07.10.2025 вказані сторони уклали основний Договір відступлення права вимоги №1-07/10.
На виконання укладеного договору сторонами 07.10.2025 підписаний Реєстр Боржників, Права Вимоги до яких відступлені за договором.
Серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №010/9408/82/605864 від 23.07.2019.
Відповідач зобов`язання за договором не виконав, в результаті чого в нього виникла заборгованість у сумі 43776,41 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами в сумі 77293,01 грн., що разом становить 121069,42 гривень.
Отже, ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 щодо погашення наявної в нього заборгованості, що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.
Так, згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти.
Із ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Крім того, згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав, що виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
В даній справі суд вважає встановленим та доведеним, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір. У вказаному договорі сторонами погоджено усі істотні умови, суму і строк кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, розмір і тип процентної ставки.
Також суд враховує, що правомірність укладеного кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. АТ «Райффайзен Банк Аваль» надало відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повернути разом з процентами у строки і на умовах, передбачених цим договором.
Однак, як встановлено судом, відповідач порушив умови укладеного договору, оскільки належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення грошових коштів, отриманих в кредит, сплати процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Розмір заборгованості за кредитним договором в частині тіла кредиту та процентів підтверджується відповідним розрахунком, який узгоджується з умовами кредитного договору, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при ухваленні цього рішення.
Так підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, в тому числі і на зазначені в договорі відсотки , а відтак позивач вправі вимагати повернення суми основної заборгованості та нарахованих відсотків.
Інші доводи відповідача в відзиві суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і свідчать про його намагання уникнути від виконання обов`язків за кредитним договором.
Зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої заборгованості за Угодою про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № №010/9408/82/605864 від 23.07.2019, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги з врахуванням заяв про зменшення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заявленої заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення.
Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 11 200,00 грн., суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
За змістом норм ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Крім цього аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства, підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом, не потребував витрачання адвокатом часу, оскільки позовна заява є типовою для всіх позовних заяв, поданих ТОВ «Фінансова компанія «САНФОРД КАПІТАЛ». Вона потребувала лише деяких змін щодо предмета спору, а не підстав позову.
Дана справа розглянута у спрощеному позовному провадження. Адвокат не брав участь у судових засіданнях та не витрачав свого часу.
Ураховуючи вищезазначене, оцінивши подані представником позивача докази на підтвердження понесених позивачем витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, суд дійшов висновку про те, що реальні витрати позивача на професійну правничу допомогу склали 3 000 гривень.
Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що уточнені позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат , яка становить 2 662,40 грн.
Керуючись статтями12,13,76-81,133,141,259,263-268,274 ЦПК України,

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФОРД КАПІТАЛ" (ідентифікаційний код 43575686, адреса: Україна, 49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Сімферопольська, будинок 21, 5-й поверх, приміщення 68, 69) суму заборгованості за кредитним договором №010/9408/82/605864 в розмірі 86570, 16 грн. (вісімдесят шість тисяч п`ятсот сімдесят гривень 16 коп.).
Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (ідентифікаційний код 43575686, адреса: Україна, 49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Сімферопольська, будинок 21, 5-й поверх, приміщення 68, 69) сплачений судовий збір в сумі – 2662,40 грн.
Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФОРД КАПІТАЛ" (ідентифікаційний код 43575686, адреса: Україна, 49005, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Сімферопольська, будинок 21, 5-й поверх, приміщення 68, 69) 3000 грн. витрат на професійну правову допомогу.
Рішення набирає сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування сторін:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "САНФОРД КАПІТАЛ", ідентифікаційний код юридичної особи: 43575686, місце знаходження: вул. Сімферопольська, буд. 21, 5-й поверх, приміщення 68, 69, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49005;
відповідач – ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 26.08.2026

Суддя Таращанського районного суду  Київської області | Григорій ШАБРАЦЬКИЙ