ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 липня 2026 року справа №200/8087/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 р. у справі № 200/8087/25 (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення від 09.10.2025 року №056550006528 про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- зобов`язати зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 22 серпня 1985 року по 04 січня 1988 року, з 29 січня 1988 року по 19 січня 1989 року, з 25 липня 1989 по 12 листопада 1991 року, з 13 листопада 1991 року по 14 травня 1992 року, з 19 травня 1992 року по 12 квітня 1995 року та з 14 червня 1995 року по 22 грудня 1997 року, а також період служби в армії з 06 травня 1983 року по 29.05.1985 року,
- зобов`язати зарахувати до страхового стажу період роботи з 22 квітня 2002 року по 20 вересня 2005 року,
- зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1 р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) (Список №2) від 02 жовтня 2025 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09 жовтня 2025 року №056550006528 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 02 жовтня 2025 року, із застосуванням під час вирішення питання про призначення пенсії, норм п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення” (в редакції рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020) та з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів: з 22 серпня 1985 року по 04 січня 1988 року, з 29 січня 1988 року по 19 січня 1989 року, з 25 липня 1989 по 12 листопада 1991 року, з 13 листопада 1991 року по 14 травня 1992 року, з 19 травня 1992 року по 12 квітня 1995 року та з 14 червня 1995 року по 22 грудня 1997 року, а також період служби в армії з 06 травня 1983 року по 29.05.1985 року, до страхового стажу періоду: з 22 квітня 2002 року по 20 вересня 2005 року.
Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування зазначено, що суд дійшов до хибного висновку, щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів: з 22 серпня 1985 року по 04 січня 1988 року, з 29 січня 1988 року по 19 січня 1989 року, з 25 липня 1989 по 12 листопада 1991 року, з 13 листопада 1991 року по 14 травня 1992 року, з 19 травня 1992 року по 12 квітня 1995 року та з 14 червня 1995 року по 22 грудня 1997 року, до страхового стажу періоду: з 22 квітня 2002 року по 20 вересня 2005 року, оскільки відсутня довідка додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
Окрім того, записи в трудовій книжці не підтверджені індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (відсутня інформація про сплату внесків), за період роботи за 2004 рік, за 2005 рік, за жовтень 2024 року – відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Так як період роботи з 10.12.1982 по 05.05.1983 не враховано до пільгового стажу позивача, тому підстав для зарахування періоду служби в армії з 06.05.1983 по 29.05.1985 до пільгового стажу роботи у головного управління немає.
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою від 02.10.2025 про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
За результатами розгляду вищезазначеної заяви, Головним управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення №056550006528 від 09.10.2025 про відмову в призначенні пенсії, відповідно до якого зазначено, що вік позивача 60 років 10 місяців 20 днів.
Страховий стаж позивача становить 28 років 10 місяці 29 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
- до страхового стажу не зараховано період роботи з 11.04.2002 по 31.12.2003, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 09.11.1982, оскільки записи в трудовій книжці не підтверджені індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (відсутня інформація про сплату внесків);
- період за 2004, за жовтень 2024 року, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Додатковий коментар: до пільгового стажу роботи за Списком № 2 не зараховано періоди роботи з 20.01.1989 по 13.11.1991, з 19.05.1992 по 22.12.1997 згідно із записами № 12-15 та № 17-21 записами трудової книжки від 09.11.1982 серія НОМЕР_2 , оскільки відсутня довідка додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, для зарахування необхідно надати уточнюючі довідки про пільговий стаж згідно з Додатком 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, із вірним посиланням на Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, чинні на період роботи особи, розділ, підрозділ, позицію зазначених Списків та код з Класифікатором професій.
Незарахування спірних періодів до пільгового стажу, а також періоду роботу з 22.04.2002 по 20.09.2005 до страхового стажу, підтверджується розрахуном стажу Позивача (Форма РС-право).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
03.10.2017 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (Закон №2148-VIII), що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-ІV) розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини 2 статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.»
Відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Закон №1788-ХІІ) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше встановлений пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, чоловікам з 55 років до 60 років.
Разом з тим, відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII.
Крім того, згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення суду конституційної юрисдикції застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, рішенням №1-р/2020 від 23.01.2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-XII, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення цього рішення (пункт 2 резолютивної частини). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми у редакції до внесення змін Законом №213-VIII.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для чоловіків після досягнення 55 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в Рішенні КСУ).
На момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20, справа №560/12743/21 щодо якої є типовою, дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, всупереч доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у цій справі слід застосувати саме норми Закону №1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, а не Закону №1058-ІV.
Як встановлено судом, на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, позивач досяг необхідного визначеного пунктом “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” віку, мав необхідний страховий та пільговий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Щодо доводів апелянта, що суд дійшов до хибного висновку, щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів: з 22 серпня 1985 року по 04 січня 1988 року, з 29 січня 1988 року по 19 січня 1989 року, з 25 липня 1989 по 12 листопада 1991 року, з 13 листопада 1991 року по 14 травня 1992 року, з 19 травня 1992 року по 12 квітня 1995 року та з 14 червня 1995 року по 22 грудня 1997 року, до страхового стажу періоду: з 22 квітня 2002 року по 20 вересня 2005 року, оскільки відсутня довідка додатку 5 Порядку № 637, суд зазначає наступне.
Відповідно до копії трудової книжки сер. НОМЕР_1 (в частині спірних періодів), ОСОБА_1 працював:
- з 20.07.1982 слюсарем механоскладальних робіт (запис 2);
- 04.11.1982 – звільнений у зв`язку з призовом в Радянську армію (запис 3);
- 10.12.1982 слюсарем механоскладальних робіт (запис 4);
- 05.05.1983 – звільнений у зв`язку з призовом в Радянську армію (запис 5);
- з 06.05.1983 по 29.05.1985 – служба в Радянській армії (запис 6);
- з 22.08.1985 по 04.01.1988 - на посаді «монтажника стальних та залізобетонних конструкцій» в Кримському тресті «Укрсовхозспецбуд» (запис 6-10);
- з 29.01.1988 по 19.01.1989 - на посаді «наладчика скляних автоматів та напівавтоматів» в Костянтинівському заводі «Автоскло» (запис 12-13);
- з 25.07.1989 по 12.11.1991 - на посаді «машиніста прокатної машини» в Костянтинівському заводі «Автоскло» (запис 14-15);
- з 13.11.1991 по 14.05.1992 - на посаді «слюсаря ремонтника» в Костянтинівському заводі «Автоскло» (запис 15-16);
- з 19.05.1992 по 12.04.1995 - на посаді «волочильника волочильно-калібрувальної дільниці» Калібрувального цеху в Костянтинівському металургійному заводі ім.Фрунзе (запис 17-18);
- з 14.06.1995 по 22.12.1997 - на посаді «вантажника зайнятого на завантажені та розвантажені вагонів на рудному дворі доменного цеху в Відкритому акціонерному товаристві «Костянтинівський металургійний завод» (запис 20-21);
- з 11.04.2002 по 20.09.2005 – на посаді сторожа в службі охорони в Відкритому акціонерному товаристві «Костянтинівський вогнетривкий завод «Червоний Жовтень» (запис 30-31).
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у 
ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Професія «монтажника по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій» віднесена до Списку №2 Розділ ХХІХ «Будівництво будівель та споруд: Промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту та зв`язку, житлових та культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій» відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173. Атестація робочого місця не вимагається.
Професія «наладчика скляних автоматів та напівавтоматів» віднесена до Списку №2 Розділ ХІХ «Скляне та фарфоро-фаянсове виробництво» Підрозділ 9 «робітники» відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, та до Списку №2 Розділ ХVІІІ «Скляне та фарфоро-фаянсове виробництво» Підрозділ 1а код посади 2190100а-14991 відповідно до Постанови КМУ №162 від 11.03.1994 року Атестація робочого місця не вимагається.
Професія «машиніста прокатної машини» віднесена до Списку №2 Розділ ХVІІІ «Скляне та фарфоро-фаянсове виробництво» Підрозділ 1а код посади 2190100а-14061 відповідно до Постанови КМУ №162 від 11.03.1994 року. Атестація робочого місця не вимагається.
Професія «слюсаря-ремонтника» віднесена до Списку №2 Розділ ХІХ «Скляне та фарфоро-фаянсове виробництво», Підрозділ 2 «робітники», Підрозділ 7 «робітники», Підрозділ 9 «робітники» відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173. Атестація робочого місця не вимагається.
Професія «волочильника волочильно-калібрувальної дільниці» калібрувального цеху віднесена до Списку №2 Розділ VІІ «Виробництво метизів» Підрозділ 1а відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, до Списку №2 Розділ VІ «Виробництво метизів» Підрозділ 1а код посади 2070100а-11482 – «волочильники зайняті на волочінні каліброваного металу», код посади 2070100а-11486 – «волочильники дроту» відповідно до Постанови КМУ №162 від 11.03.1994 року.
Професія «вантажника зайнятого на завантажені та розвантажені вагонів на рудному дворі» віднесена до Списку №2 Розділ ІІІ «Металургійне виробництво (чорні метали)» Підрозділ 1а код посади 2040100а-11768 відповідно до Постанови КМУ №162 від 11.03.1994 року.
Отже, зі змісту вказаних вище норм слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Суд констатує, що жодних виправлень, підчищень тощо у трудовій книжці позивача немає, тобто позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться відповідні записи про спірний період роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.
Вказані записи у трудовій книжці скріплені і засвідчені підписом уповноваженої особи роботодавця та відповідною печаткою, не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.
Доказів, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачем суду не надано, а тому останні безпідставно не взяті до уваги відповідачем для призначення пенсії за віком.
Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд зазначає, що відповідачем неправомірно не зараховано періоди роботи з 22 серпня 1985 року по 04 січня 1988 року, з 29 січня 1988 року по 19 січня 1989 року, з 25 липня 1989 по 12 листопада 1991 року, з 13 листопада 1991 року по 14 травня 1992 року, з 19 травня 1992 року по 12 квітня 1995 року та з 14 червня 1995 року по 22 грудня 1997 року до пільгового стажу за Списком №2.

Стосовно періоду роботи позивача з 22.04.2002 по 20.09.2005, суд зазначає наступне.
Як вже зазначено вище, згідно записів трудової книжки сер. НОМЕР_1 (в частині спірного періоду), ОСОБА_1 працював:
- з 11.04.2002 по 20.09.2005 – на посаді сторожа в службі охорони в Відкритому акціонерному товаристві «Костянтинівський вогнетривкий завод «Червоний Жовтень» (запис 30-31).
Згідно абз. 1 ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).
За приписами ч.6 ст.20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).
Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Зокрема ч.1 ст.4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.
Як передбачено частиною 2 ст. 25 Закону № 2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171).
Згідно ч.1 ст.16 Закону №1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі; вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.
За змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Таким чином, обов`язок по сплаті страхових внесків не може обмежувати права робітника на отримання пенсійних виплат.
Відповідно період робот позивача з 22.04.2002 по 20.09.2005 підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Щодо періоду військової служби з 06 травня 1983 року по 29.05.1985 року, суд зазначає наступне.
Як вже зазначалось, відповідно до копії трудової книжки сер. НОМЕР_1 (в частині спірних періодів), ОСОБА_1 працював:
- з 20.07.1982 слюсарем механоскладальних робіт (запис 2);
- 04.11.1982 – звільнений у зв`язку з призовом в Радянську армію (запис 3);
- 10.12.1982 слюсарем механоскладальних робіт (запис 4);
- 05.05.1983 – звільнений у зв`язку з призовом в Радянську армію (запис 5);
- з 06.05.1983 по 29.05.1985 – служба в Радянській армії (запис 6);
- з 22.08.1985 по 04.01.1988 - на посаді «монтажника стальних та залізобетонних конструкцій» в Кримському тресті «Укрсовхозспецбуд» (запис 6-10);
Період проходження Позивачем служби в Радянській армії з 06.05.1983 по 29.05.1985 також підтверджується копією військового квитка сер. НОМЕР_3 .
Приписами підпунктів з, і та к частини 1, частини 3 пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 (далі - Положення № 590), який був чинний на час проходження позивачем військової служби, крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також період навчання в професійно-технічних училищах та служба у складі Збройних сил СРСР. При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти а і б пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт в пункту 16) періоди, зазначені у підпунктах к і л, прирівнюються по вибору особи, що звернулась за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті з, прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
Законом СРСР від 12 липня 1967 року «Про загальний військовий обов`язок» і Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17 лютого 1981 року № 193, було передбачено зарахування часу перебування громадян на дійсній військовій службі у Збройних Силах СРСР до загального трудового стажу, безперервного трудового стажу та стажу роботи за спеціальністю (пункт 76 Положення).
Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.
Пунктами в частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже, за вимогами законодавства, час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
При цьому, за вимогами законодавства яке було чинне на час проходження позивачем військової служби, проходження військової служби прирівнюються по вибору особи, що звернулась за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
Відповідно Конституційний суд України в своєму рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 року зазначив, що положення частини 1 статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).
Верховний Суд України у своїх постановах від 05 лютого 2008 року (справа № 21-2369во07) та 27 травня 2008 року (справа № 21-2438во07) при розгляді справ відповідної категорії прийшов до висновку, що при вирішенні конкретних спорів з питання пільгового порядку обчислення періоду проходження військової служби суди повинні користуватися як законами і нормативними актами України так і законодавством колишнього СРСР.
Отже, п. 109 Постанови № 590 надає право особи на зарахування періоду військової служби у лавах Збройних сил СРСР до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
За трудовою книжкою, позивач після проходження військової служби працював на посаді «монтажника стальних та залізобетонних конструкцій» в Кримському тресті «Укрсовхозспецбуд».
Таким чином, строк військової служби позивача в Збройних Силах СРСР дорівнюється за вибором позивача до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду, у зв`язку з чим відповідач діяв неправомірно не зарахувавши даний період до пільгового стажу позивача.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 02 жовтня 2025 року, із застосуванням під час вирішення питання про призначення пенсії, норм п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення” (в редакції рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020) та з зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів: з 22 серпня 1985 року по 04 січня 1988 року, з 29 січня 1988 року по 19 січня 1989 року, з 25 липня 1989 по 12 листопада 1991 року, з 13 листопада 1991 року по 14 травня 1992 року, з 19 травня 1992 року по 12 квітня 1995 року та з 14 червня 1995 року по 22 грудня 1997 року, а також період служби в армії з 06 травня 1983 року по 29.05.1985 року, до страхового стажу періоду: з 22 квітня 2002 року по 20 вересня 2005 року.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 р. у справі №200/8087/25 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 р. у справі №200/8087/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 23 липня 2026 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко