Справа №760/6090/25
2-а/760/79/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Букіної О.М.,
при секретарі - Пилипенко Д.М.,
розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов,-
ВСТАНОВИВ:
У березні 2025 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд визнати протиправними та скасувати постанову від 27.11.2025 № 717 та постанову від 27.11.2025 № 718, винесені начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25.11.2025 позивач близько 09:00 год. перебував у Дарницькому районі м. Києва біля станції метро «Славутич», як до нього підійшли два працівника поліції та дві особи у військовій формі, які представились працівниками ТЦК, перевірили документи останнього, повідомили, що позивач у розшуку не перебуває, проте у дуже наполегливій формі стали пропонувати проїхати останньому з ними для про проходження військово-лікарської комісії та складання відповідних документів. Отримавши категоричну відмову від позивача, дані невстановлені особи разом із працівниками поліції почали погрожувати останньому застосуванням до нього штрафів, проте ОСОБА_1 не погодився їхати з даними особами без отримання пояснень з приводу ймовірного вчинення ним адміністративного правопорушення, про яке зазначали працівники поліції, та складання відносно нього протоколу про адміністративне затримання у передбаченому законом порядку, та поїхав у власних справах.
27.02.2025 у застосунку «ДІЯ» позивач отримав сповіщення про відкриття відносно нього виконавчих проваджень № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 на підставі постанов від 27.11.2024 № 717 та № 718 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а вже 28.02.2025 зазначені постанови позивач самостійно забрав у відділенні Укрпошти за місцем реєстрації, де йому було вручено звичайний лист.
Вважає зазначені постанови незаконними, безпідставними та такими, що винесені з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, оскільки він належно перебуває на військовому обліку, раніше до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення не притягувався та не вчиняв інкриміноване йому адміністративне правопорушення.
Копія вказаної постанови позивач отримав лише 28.02.2025, до цього часу не знав, що відносно нього були винесені оскаржувані постанови, оскільки ні протоколи про адміністративне правопорушення, ні дані постанови він рекомендованим поштовим відправленням не отримував, як це передбачено чинним законодавством. У зв`язку з чим і пропустив встановлений законодавством України строк звернення до суду для оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, останній просить суд поновити строк звернення до суду та скасувати винесені відносно нього оскаржувані постанови.
07.03.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.
Ухвалою суду від 10.03.2025 дану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
20.03.2025 позивач надав суду заяву про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 24.03.2025 судом відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.
Суд надіслав позивачу копію ухвали суду від 24.03.2025. Відповідачу суд надіслав копію ухвали суду від 24.03.2025 та копію позовної заяви із додатками.
16.06.2025 від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив, відповідно до якого відповідач вказує, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, був досліджений та встановлений під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позивач, будучи особою призивного віку, під час воєнного стану відмовився у встановленому законодавством порядку проходити військово-лікарську комісію без поважних на те причин, а також не мав при собі військово-облікового документу, що є порушенням правил військового обліку. 
У зв`язку з викладеним, представник відповідача позов не визнає та просить суд відмовити у його задоволенні.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Щодо пропуску позивачем строку на оскарження постанови про накладення на останнього адміністративного стягнення, суд повідомляє про таке.
Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП № 717 та № 718 відносно ОСОБА_1 були винесені 27.11.2024.
З матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про наявність оспорюваних постанов із застосунку «ДІЯ», в якому останньому прийшло повідомлення про наявність відкритих відносно нього виконавчих проваджень з примусового виконання оскаржуваних постанов, дане повідомлення надійшло позивачу 27.02.2025. І 05.03.2025 адміністративний позов щодо оскарження даних постанов був направлений до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач не отримував копії постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, через що не був обізнаний про її винесення, суд визнає причини пропуску процесуального строку для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення поважними та задовольняє заяву позивача про поновлення такого строку.
Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).
Судом встановлено, що відповідно до постанови від 27.11.2024 № 717 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з відмовою останнього без поважних причин від проходження медичного огляду, що призвело до невиконання ним військового обов`язку, та порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Накладено штраф у розмірі 25 500,00 грн.
Крім цього, відповідно до постанови від 27.11.2024 № 718 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю у останнього чинного військово-облікового документа, який не було пред`явлений співробітникам ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим було порушено норму ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Накладено штраф у розмірі 25 500,00 грн.
В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягають до такої відповідальності.
Частиною першою статті 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.
Відповідно частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до статті 235 КУпАП військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними чи призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про неявку на виклик у військовий комісаріат, (статті 210, 210-1, 211 - 211-6).
Від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право районні (міські) військові комісари
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (Закон №3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 22 Закону України Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Дослідивши оскаржувані постанови та матеріали справи, суд не знайшов підтверджень вини позивача у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень.
Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Так, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтвердили порушення позивачем правил військового обліку та мобілізаційної підготовки, зокрема, пояснення свідків, фото-, відеофіксація вчинення ним адміністративного правопорушення, за вчинення якого відносно позивача винесені оскаржувані постанови.
Крім цього, суд звертає увагу на те, що в оскаржуваних постановах зазначено, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, проте стаття 210-1 КУпАП містить лише дві частини та передбачає адміністративну відповідальність за:
Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію -
тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 1 ст. 210-1 КУпаП);
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -
тягне за собою накладення штрафу на громадян від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 210-1 КУпАП).
Тобто диспозиція даної статті встановлює відповідальність за порушення правил військового обліку та мобілізаційної підготовки (ч. 1 ст. 210-1 КУпАП) та повторне порушення протягом року даного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (ч. 2 ст. 210-1 КУпАП).
Проте, письмові матеріали не містять доказів про повторне вчинення порушення ОСОБА_1 протягом року за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.
Оскільки стаття 210-1 КУпАП не містить частини 3, за порушення якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, а отже ухвалені постанови про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам диспозиції ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно зі статтею 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
В адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду належних доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.
Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст.286 КАС України.
Так, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що постанови від 27.11.2025 № 717 та постанову від 27.11.2025 № 718 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню.
Враховуючи наведе вище, позов останнього підлягає задоволенню.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з Відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає відшкодуванню сплачений Позивачем при подачі даного позову до суду судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись статтями 139, 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов, задовольнити.
Постанову № 717 по справі про адміністративне правопорушення від 27.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 500,00 грн - скасувати.
Постанову № 718 по справі про адміністративне правопорушення від 27.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 500,00 грн - скасувати.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя           О.М. Букіна