ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7323/26 Справа № 212/5024/23 | | Суддя у 1-й інстанції - Козлов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року м. Кривий Ріг 
справа № 212/5024/23
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Акуленка В.В., Бондар Я.М.
секретар судового засідання Дяченко Д.П.
сторони:
заявник  ОСОБА_1 
заінтересовані особи ОСОБА_2 , Кременецький відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 27 квітня 2026 року, яка постановлена суддею Козловим Д.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 27 квітня 2026 року, 

УСТАНОВИВ:

В квітні 2026 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Кременецький відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. 
В обґрунтування заяви зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2023 року було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 липня 2023 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. 
На підставі рішення суду видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Кременецькому ВДВС у Кременецькому районі Тернопільської області. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 мати дітей ОСОБА_3 померла у м. Люцерн (Швейцарська Конфедерація, кантон Люцерн). 
При цьому ОСОБА_1 є матір`ю померлої ОСОБА_3 , а малолітні діти: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , є її онуками, які мешкають разом із ОСОБА_1 у Швейцарській Конфедерації. 
На підставі наведенного вище заявник просила суд замінити стягувача, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у у справі № 212/5024/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі 1/2 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 липня 2023 року та до досягнення старшою дитиною повноліття.
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 27 квітня 2026 року заяву задоволено, замінено стягувача в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого 27 травня 2024 року Покровським районним судом міста Кривого Рогу (Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області) по справі № 212/5024/23 (провадження № 2/212/2135/23) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі 1/2 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 липня 2023 року та до досягнення старшою дитиною повноліття, а саме: з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
З вказаною ухвалою не погодився ОСОБА_2 та оскаржив її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторонни виконавчого провадження.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інснації не враховано, що у відповдності до норм чинного законодавства родичі (бабусі, дідусі, тітки) не є законними представниками, якщо вони не оформлені як опікуни, а спільне проживання не наділяє бабусю повноваженнями законного предствника. 
Також зазначає, що заявницею не було надано суду доказів про її права, як законного представника дітей на подання заяви про заміну сторонни виконавчого провадження, а також доказів відсутності у дітей іншого опікуна.
Вказує, що доказів того, що відбувся перехід прав (обов`язків) від померлої ОСОБА_3 до заявника ОСОБА_1 , суду першої інстанції заявником надано не було.
Звертає увагу на те, що суд першої інстнації, без підтвердження права на прийняття спадщини, фактично надав заявниці право на отримання заборгованості по аліментам в розмірі 224 926,62 грн.
Апелянт вважає, що заявниця не позбавлена права після оформлення належним чином своїх прав, як опікуна неповнолітніх дітей та після закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_3, звернутися до суду з заявою про стягнення з батька дітей аліментів на їх утримання. Прийняття рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторонни стягувача у виконавчому провадженні жодним чином не порушує данного права та інтересів дітей.
Зазначає, що посилання суду на висновок, зроблений Верховним Судом у постанові від 04 лютого 2026 року по справі № 212/1496/24, є помилковим, оскільки дана судова справа не є аналогічною. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2 - адвоката Бутенка О.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав. 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2023 року було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 липня 2023 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. 
Відповідно до витягу з реєстру смертей офісу реєстрації актів цивільного стану м. Люцерн, запис № 64337908-0, виписка № 40123079, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Люцерн (Швейцарія), що підтверджується нотаріально засвідченим перекладом, реєстр № 1159 від 20 січня 2026 року.
З довідок громади ОСОБА_8 від 13 лютого 2026 року про місце проживання вбачається, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були зареєстровані з 17 липня 2024 року та з 14 серпня 2024 року відповідно до теперішнього часу в реєстрі мешканців громади Менцнау за однією адресою: АДРЕСА_1 (Швейцарія), що підтверджується нотаріально засвідченими перекладами, реєстр № 5621, 5616, 5618, 5619, 5620 від 09 березня 2026 року.
Факт спільного проживання дітей разом із ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 також підтверджується довідкою про місце проживання від 18 березня 2026 року Служби контролю мешканців Менцнау, відповідно до якої ОСОБА_12 проживає в одному домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1, разом зі своїми онуками: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , де діти відвідують державну школу за адресою: 6122 Менцнау або 6130 Віллізау, що підтверджується нотаріально засвідченим перекладом, реєстр № 8388 від 30 березня 2026 року.
Таким чином, судом першої інстанції було встановлено, що діти ОСОБА_3 після її смерті, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , залишилися проживати разом зі своєю рідною бабою, ОСОБА_1 у Швейцарії за адресою: АДРЕСА_1, куди прибули разом з матір`ю та бабою в 2024 році, які фактично перебувають на утриманні ОСОБА_1 .
Задовольняючи заяву про заміну сторони, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вказаної заяви, оскільки ОСОБА_1 є фактично законним представником своїх онуків за ст. 258 СК України, малолітніх дітей: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , звернулася із цією заявою до суду про заміну сторони виконавчого провадження з метою захисту законних прав дітей на отримання аліментів від батька тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки з огляду на цільове призначення аліментів, заміна сторони у виконавчому провадженні відповідатиме якнайкращим інтересам таких дітей.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність в даному випадку правових підстав для заміну сторони позивача у справі, з огляду на наступне.
Статтею 55 ЦПК України передбачено, що в разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони із спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула з таких правовідносин.
В даному випадку спірні правовідносини виникли щодо отримання аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які були стягнуті на користь їх матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягуються в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого 27 травня 2024 року Покровським районним судом міста Кривого Рогу (Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області) по справі № 212/5024/23 (провадження № 2/212/2135/23).
Звертаючись до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заявниця посилалась на те, що вона є матір`ю померлої ОСОБА_3 , на користь якої стягувались аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та є бабусею вказаних дітей.
Зазначала, о її онуки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , після смері їх матері, проживають разом з нею.
На підтвердження вказаних обставин заявницею подано довідки громади ОСОБА_8 від 13 лютого 2026 року про місце проживання, з яких слідує, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були зареєстровані з 17 липня 2024 року та з 14 серпня 2024 року, та до теперішнього часу в реєстрі мешканців громади Менцнау за однією адресою: АДРЕСА_1 (Швейцарія), що підтверджується нотаріально засвідченими перекладами, реєстр № 5621, 5616, 5618, 5619, 5620 від 09 березня 2026 року.
Також на підтвердження факту спільного проживання дітей разом із ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 заявницею надано довідку про місце проживання від 18 березня 2026 року Служби контролю мешканців Менцнау, відповідно до якої ОСОБА_12 проживає в одному домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1, разом зі своїми онуками: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , де діти відвідують державну школу за адресою: 6122 Менцнау або 6130 Віллізау, що підтверджується нотаріально засвідченим перекладом, реєстр № 8388 від 30 березня 2026 року.
На підставі наведеного вище колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правовх підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.
Доводи апеляційної скарги боржника ОСОБА_2 про те, що заявницею не було надано суду доказів про її права, як законного представника дітей на подання заяви про заміну сторонни виконавчого провадження, а також доказів відсутності у дітей іншого опікуна не можуть бути підставю для скасування оскаржуваної ухвали, з огляду на наступне.
Так, відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. 
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріпленим у СК України. 
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. 
У частині третій статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків або інших осіб є саме проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. 
За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який бере активну участь у її вихованні. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц, від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц, від 14 серпня 2024 року у справі № 760/4661/20. 
Відповідно до ст.258 Сімейного кодексу України, баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. 
Отже, чинним законодавством передбачено право баби та діда на процесуальне представництво онука (онучки) на підставі самого факту близького кровного споріднення, без необхідності встановлення опіки, піклування чи призначення їх опікуном або піклувальником. На це нещодавно звернув увагу Касаційний цивільний суд Верховного Суду у своїй постанові від 04 лютого 2026 року у справі №212/1496/24. 
Таким чином, баба, з якою проживають онуки, має право на подання в інтересах дітей як позову до їхніхбатьків про стягнення аліментів без призначення її опікуном дітей, так і, за аналогією закону, заяви про заміну сторони виконавчого провадження з приводу аліментів на утримання онуків, з якими вона проживає, також без призначення її опікуном дітей та (або) інших спеціальних повноважень на підставі факту близького кровного споріднення. 
Наведеним вище спростовуються й доводи апеляційної скарги боржника про те, що доказів того, що відбувся перехід прав (обов`язків) від померлої ОСОБА_3 до заявника ОСОБА_1 , суду першої інстанції заявником надано не було.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
У статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Враховуючи, що чинним законодавством передбачено право баби та діда на процесуальне представництво онука (онучки) на підставі самого факту близького кровного споріднення, без необхідності встановлення опіки, піклування чи призначення їх опікуном або піклувальником та те, що баба, з якою проживає онук (онучка), має право на подання в інтересах дитини позову до її батьків про стягнення аліментів без призначення опікуном дитини, колегія суддів вважає, що за аналогією закону, з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, задля забезпечення дітям рівня життя, достатнього для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, баба, в даному випадку заявниця ОСОБА_1 , має право на подання й заяви про заміну сторони виконавчого провадження з приводу аліментів на утримання онуків, з якими вона проживає, без призначення її опікуном дітей та (або) інших спеціальних повноважень на підставі факту близького кровного споріднення.
Посилання апеляна на те, що заявниця не позбавлена права після оформлення належним чином своїх прав, як опікуна неповнолітніх дітей та після закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_3, звернутися до суду з заявою про стягнення з батька дітей аліментів на їх утримання не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки ініціювання заявником ОСОБА_1 вказаних апелянтом процесів лише значно відтермінує право дітей на отримання аліментів, що буде суперечити якнайкращим інтересам дітей. 
Верховний Суд неодноразово зауважував, що у правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання слід вирішувати в контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.
В данному випадку матеріалами справи підтверджено, що утримувачем трьох своїх малолітніх онуків, дітей, які втартили свою матір, є заявниця ОСОБА_1 , тому остання вважається захисником якнайкращих інтересів дітей на підставі факту близького кровного споріднення, та має законне право на звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у ВП №75235757 з метою забезпечення нормальної життєдіяльності малолітніх дітей. 
Доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 27 квітня 2026 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 10 серпня 2026 року. 

Головуючий: 

Судді: