ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/25392/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Волинської митниці
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2026 року (суддя С.О. Конєва) у справі № 160/25392/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбакор» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альбакор» звернулось до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці, у якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000080/1 від 19.03.2025р. відповідача;
- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000216 від 19.03.2025р. відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем до митного оформлення товару було подано МД №25UA205050010617U0 від 18.03.2025р., за ціною договору, до якої додані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог ст.53 Митного кодексу України.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2026 року адміністративний позов задоволено.
Судом першої інстанції зазначено, що зі змісту проаналізованих судом доданих до митної декларації документів, які були подані для підтвердження визначення декларантом митної вартості ввезеного товару, вбачається, що вони не містили жодних розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товарів, що підтверджується змістом наявних у справі копій відповідних документів.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що картка відмови та рішення про коригування митної вартості ввезеного товару від 19.03.2025р. є протиправними, так як наведені оспорювані рішення суб`єкта владних повноважень не містять обґрунтованих сумнівів того, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх (повних) відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; оспорюване рішення не містить причин неможливості визначення заявленої митної вартості за ціною договору, у ньому також не наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, що передбачено положеннями ч.1, ч.2 ст.256 Митного кодексу України.
Суд першої інстанції вважав, що при прийнятті оспорюваних картки відмови та 
рішення про коригування митної вартості від 19.03.2025р. відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними та скасування наведених рішень.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що під час перевірки поданих позивачем документів на підтвердження заявленої митної вартості встановлено, що вони не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за обраним декларантом методом та містять розбіжності. Так, митним органом виявлено, що в інвойсі від 13.09.2024 року передбачено 100% передоплату частинами за оцінюваний товар, проте документів про здійснення передоплати позивачем не подано, в довідці про транспорті витрати від 14.03.2025 вказано, що тариф за 1 км складає 76,92 грн., при цьому відстань перевезення вантажу 747 км та вартість перевезення за даним маршрутом 56280 грн., що фактично складає 75,34 грн. за 1 км., відправником товару у порівнянні з контрактом є не продавець, а третя особа – UAB «VPA LOGISTICS», в рахунках від відправника товару відсутні складові витрати на зберігання товару та його завантаження на транспортний засіб із складу в Клайпеді. Відтак, скаржник зазначає, що ним правомірно запропоновано позивачу надати додаткові документи, однак позивачем не усунуто виявлені митним органом розбіжності. За цих обставин, скаржник наполягає, що ним правомірно прийнято спірні рішення про коригування митної вартості товару та картку відмови.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 10.04.2017 між ТОВ «АЛЬБАКОР» (покупець) та компанією «Longkou East Food Storagt Coю, Ltd» (продавець) (Китай) укладено зовнішньоекономічний контракт №101А/2017L на поставку продукції, за умовами якого продавець зобов`язується поставити товар заморожену чи охолоджену рибу різних видів та морекродукти, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах, визначених у цьому контракті.
Згідно із п.5.1 контракту №101A/2017L від 10.04.2017, ціни на товари визначаються у доларах США (USD) або в Євро і зазначаються в інвойсах на кожну партію товару.
Відповідно п. 5.8 інші умови оплати зазначаються в інвойсі на відповідну партію товару.
На підставі вищенаведеного контракту, на адресу позивача від вказаного вище постачальника надійшов товар - морожений кальмар б/п, зі шкірою, з плавником, 80+г, що підтверджується змістом копії митної декларації, наявної у справі.
Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості товару разом із митною декларацією ним були надані всі документи, що підтверджують митну вартість ввезеного товару, які не містять розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товару, містять повні відомості про ціну товару, що підтверджується змістом графи 44 ЕМД №25UA205050010617U0 від 18.03.2025р.
Листом від 19.03.2025 декларант надав додатково довідку про транспортні витрати від 14.03.2025 б/н (виправлена), коносамент від 16.09.2024№QGD1187889, лист б/н від 14.09.2024, копію платіжної інструкцій в іноземній валюті від 30.08.2024 №3082456, копію платіжної інструкцій в іноземній валюті від 07.12.2024 №6122476, проформу–інвойс від 16.08.2024 №LK2408161, сертифікат морського страхування CDAD2400054263, копію митної декларації країни від14.03.2025 №25LTLU9000098EE3A1 та повідомив митницю про те, що інші додаткові документи в десятиденний термін надати немає можливості.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, митницею було встановлено наступне: 1) в інвойсі від 13.09.2024 №LK2408161 передбачена 100% передоплата частинами за оцінюваний товар, проте банківських платіжних документів, що підтверджують факт здійснення передплати за оцінюваний товар, не було надано; 2) декларантом для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару надано договір про міжнародні перевезення від 27.02.2024 №10254S/2024Т, рахунок на оплату від 14.03.2025 №849, довідку про транспортні витрати від 14.03.2025 б/н, заявку від 12.03.2025 б/н. В довідці про транспортні витрати від 14.03.2025 б/н вказано, що тариф за 1 км складає 76,92 грн. І при цьому вказано відстань перевезення вантажу до митного кордону України - 747 км (за маршрутом від м. Клайпеда до м/п Ягодин) та вартість перевезення за даним маршрутом - 56280 грн, що фактично складає 75,34 грн за 1 км. Вказане може свідчити про неповноту включення до митної вартості оцінюваного товару такої складової, як витрати на транспортування; 3) продавцем товару відповідно до контракту від 10.04.2017 №101A/2017L є LONGKOU EAST FOOD STORAGE CO., LTD (Китай), тоді як відправником товару є третя особа - UAB "VPA LOGISTICS" (Литва). Умови поставки товару, вказані в Інвойсі CIF Klaipeda LT. В наданих рахунках від відправника товару UAB "VPA Logistics" від 12.12.2024 №VPO20963, від 12.12.2024 №VPO21001, від 14.03.2025 №VPO24611, що містять інформацію щодо витрат за обробку оцінюваного товару, відсутні такі складові, як витрати за зберігання товару та його завантаження на транспортний засіб зі складу в Клайпеді, що підтверджується копіями оспорюваних рішень про коригування митної вартості товарів та картки відмови, наявними у справі.
Враховуючи виявлені недоліки за результатами розгляду поданих декларантом документів, митницею було прийнято оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2025/000080/1 від 19.03.2025р., за яким митна вартість ввезеного товару скоригована митницею та визначена митна вартість товарів ґрунтується на раніше визначеній митній вартості, а саме: рівень митної вартості товару становить 3,2 дол.США за кг згідно МД від 30.12.2024 №UA205050/2024/46808, що підтверджується копією відповідного рішення.
У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2025/000216 від 19.03.2025р.
Вважаючи протиправними рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови від 19.03.2025 року, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до ст.49 Митного кодексу України (далі МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.
Пунктом 2 частини 2 статті 52 МК України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Положеннями статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Згідно із ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.
Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження відповідача щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень.
Колегія суддів зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість та необхідність витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Колегія суддів з`ясувала, що 19.03.2025р. митним органом прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2025/000080/1, загальна митна вартість задекларованих позивачем товарів була скоригована митницею за резервним методом.
Дослідивши обґрунтування митним органом спірного рішення про коригування митної вартості товарів, колегія суддів зазначає наступне.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження витрат на транспортування товару надано митному органу договір про міжнародні перевезення від 27.02.2024 №10254S/2024Т, рахунок на оплату від 14.03.2025 №849, довідку про транспортні витрати від 14.03.2025 б/н, заявку від 12.03.2025 б/н. Крім того, позивачем подано митному органу також виправлену довідку про транспортні витрат від 14.03.2025 року, в якій зазначено, що тариф за 1 км складає 75,34 грн.
Апеляційний суд враховує, що відповідно до висновку викладеного в постанові Верховного Суду від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14 якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Отже, колегія суддів зазначає, що позивачем підтверджено належними та допустимими доказами вартість послуг транспортування товару, яку позивачем включено під час визначення митної вартості товару. Таким чином, аргументи скаржника щодо документів позивача стосовно витрат на транспортування товару апеляційний суд відхиляє.
Колегія суддів звертає увагу, що у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №815/329/17, Верховний Суд наголосив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом.
Аналогічний висновок вказано Верховним Судом у постанові від 19 листопада 2024 року у справі № 420/23588/23.
Разом з тим, Верховним Судом у постанові від 19 листопада 2024 року у справі №420/23588/23 зауважено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. 
Відтак, суд першої інстанції правильно відхилив доводи митного органу стосовно того, що не надано банківські платіжні документи, які підтверджують факт передоплати за товар.
Також, є хибними доводи митного органу стосовно того, що продавцем товару відповідно до контракту від 10.04.2017 №101A/2017L є LONGKOU EAST FOOD STORAGE CO., LTD (Китай), тоді як відправником товару є третя особа - UAB "VPA LOGISTICS" (Литва), умови поставки товару, вказані в Інвойсі CIF Klaipeda LT, в наданих рахунках від відправника товару UAB "VPA Logistics" від 12.12.2024 №VPO20963, від 12.12.2024 №VPO21001, від 14.03.2025 №VPO24611, що містять інформацію щодо витрат за обробку оцінюваного товару, відсутні такі складові, як витрати за зберігання товару та його завантаження на транспортний засіб зі складу в Клайпеді, оскільки як правильно дослідив суд першої інстанції, контролюючому органу позивачем надані інвойси про вартість послуг контейнерних ліній, а також і коносамент щодо вартості розвантажувально-завантажувальних робіт.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що митний орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, а надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, апеляційний суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірність відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні рішення по коригування митної вартості товару №UA205050/2025/000080/1 від 19.03.2025р. та картка відмови №UA205050/2025/000216 від 19.03.2025р. є протиправними та підлягають скасуванню.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2026 року у справі № 160/25392/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 06.07.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров