ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року | м. Полтава | Справа № 440/4559/26

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді – Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням травми під час проходження строкової військової служби; зобов`язання здійснити виплату одноразової грошової допомоги та стягнення моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що під час проходження строкової військової служби у військовій частині НОМЕР_1 отримав травму живота, яка призвела до розриву селезінки та її подальшого оперативного видалення. Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності, за результатом розгляду якої йому було відмовлено у зв`язку з пропущенням строку реалізації права на отримання допомоги. Вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його гарантоване право на отримання одноразової грошової допомоги.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.04.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/4559/26 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 
Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
08.05.2026 року від військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечував задоволення позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні. Зазначав, що згідно вимог пункту 21 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" ОСОБА_1 був зобов`язаний надати документ, що посвідчує особу, з обов`язковим зазначенням відомостей про реєстрацію місця проживання, або окрему довідку про реєстрацію місця проживання. Позивачем було надано лише копії сторінок паспорта, які не містять актуальних даних про реєстрацію. У поданій заяві позивач вказує адресу: АДРЕСА_1 , проте жодного документального підтвердження того, що ця адреса є його офіційно зареєстрованим місцем проживання станом на момент подання заяви, до матеріалів не додано. Крім того, звертав увагу, що право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло у 2020 році — з моменту встановлення стійкої втрати працездатності (30%) згідно з висновком експерта № 032-2-2020. Отже, позивач мав реалізувати своє право на звернення до 2023 року включно. Звернення 25.11.2025 року відбулося зі значним понад два роки запізненням.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 
25.11.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із у зв`язку з втратою працездатності в результаті отриманої травми під час проходження строкової військової служби. 
До заяви позивачем були додані копії наступних документів: - паспорт та код; військовий квиток; - витяг з наказу № 128 від 06.06.2019 року; - акт розслідування нещасного випадку (форма Н-5); - акт про нещасний випадок № 2/21 (форма Н-1); - висновок експерта № 032-2-02020; - свідоцтво про хворобу № 48/в. 
Листом від 10.12.2025 року № 25/52/12-Ж-126 командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 , що подані документи не відповідають переліку, встановленому пунктом 21 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, що унеможливлює військову частині вчинити дії, передбачені пунктом 23 вказаної постанови. 
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-XII) встановлює гарантії щодо одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.
Згідно з пунктами 6-8 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі:
- встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;
- отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через один рік після звільнення її з військової служби;
- отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (частина 6 статті 16-3 Закону № 2011- XII).
Частиною десятою статті 16-3 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок № 975), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.
Пунктом 3 Порядку № 975 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема:
- у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду/оцінювання, зміни групи інвалідності чи причинного зв`язку - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи/довідці медико-соціальної експертної комісії про повторне встановлення інвалідності або відомості з електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи;
- у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата огляду, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідці медико-соціальної експертної комісії.
Пункт 21 Порядку № 975 передбачає, що військовослужбовець, військовозобов`язаний, резервіст або особа, звільнена з військової служби, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, подають уповноваженому органу у паперовій або електронній формі засобами електронної пошти з дотриманням законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг такі документи: 
- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; 
- завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією або витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності;
До заяви додаються копії: 
- постанови відповідної військово-лікарської, медичної (військово-лікарської) комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
- документа (відповідних сторінок за наявності), що посвідчує особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, та засвідчений в установленому законодавством порядку переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту), якій призначається та виплачується одноразова грошова допомога, з даними про прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, або довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені), копія військового квитка рядового, сержантського і старшинського складу (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства);
- документа, виданого контролюючим органом, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку або запис у паспорті, - копію паспорта громадянина України у формі книжечки, в якому проставлено відмітку про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, чи паспорта у формі картки із записом про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків в електронному безконтактному носії).
У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги, військовослужбовець, військовозобов`язаний, резервіст або особа, звільнена з військової служби, якому (якій) виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначених в абзацах другому - восьмому цього пункту, та копію відповідного рішення суду, засвідченого у встановленому порядку.
Як слідує з матеріалів справи відповідач отримав заяву ОСОБА_1 від 25.11.2025 року щодо виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із у зв`язку з втратою працездатності в результаті отриманої травми під час проходження строкової військової служби та листом від 10.12.2025 року № 25/52/12-Ж-126 командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 , що подані документи не відповідають переліку, встановленому пунктом 21 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, що унеможливлює військову частині вчинити дії, передбачені пунктом 23 вказаної постанови. 
Оцінюючи зміст вказаної відмови суд зазначає, що вона містить посилання на норми Порядку № 975 та висновок про невідповідність наданих позивачем документів вказаному Порядку.
Із вказаної відмови заявнику неможливо зрозуміти: - які саме документи не відповідають вимогам Порядку № 975 та в чому ця невідповідність виражається. 
При цьому, лише після звернення позивача до суду у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає про не надання заявником актуальної інформації про своє місце проживання. 
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.
Невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.
Отже, суд вважає, що відмова, викладена відповідачем у листі від 10.12.2025 року №25/52/12-Ж-126, є необґрунтованою, а отже протиправною.
Щодо доводів представника відповідача про пропуск позивачем трирічного строку на реалізацію свого права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком № 975, суд зазначає наступне. 
Як зазначено судом вище днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема:
- у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду/оцінювання, зміни групи інвалідності чи причинного зв`язку - дата, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи/довідці медико-соціальної експертної комісії про повторне встановлення інвалідності або відомості з електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи;
- у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата огляду, зазначена у витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідці медико-соціальної експертної комісії.
Таким чином, Порядок № 975 пов`язує виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги та відлік строку його реалізації з датою рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або довідки медико-соціальної експертної комісії (датою огляду).
При цьому, згідно з пунктами 22, 23 Порядку № 975 призначення одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, призваним на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюються Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, розвідувальним органом Міноборони, Службою зовнішньої розвідки та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу після визначення переліку осіб, зазначених у пунктах 8 і 9 цього Порядку, які мають право на одержання одноразової грошової допомоги (зокрема з урахуванням особистого розпорядження), подає у 15-денний строк з дня реєстрації документів, передбачених пунктами 20 і 21 цього Порядку, розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 20 і 21 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження від уповноваженого органу висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених у пунктах 20 і 21 цього Порядку, приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення зазначених документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують підтвердження обставин, зазначених у документах, чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявнику з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Доопрацювання документів здійснюється у порядку, визначеному абзацом другим цього пункту, а після надходження додаткових документів приймається рішення про призначення одноразової грошової допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження заяви до розпорядника бюджетних коштів або про відмову в її призначенні.
Строки подання рішення розпорядника бюджетних коштів уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги, а також строки видання наказу про виплату уповноваженим органом одноразової грошової допомоги встановлюються міністерствами та державними органами.
Під час воєнного стану рішення про призначення одноразової грошової допомоги приймається розпорядником бюджетних коштів протягом трьох місяців з дня отримання всіх необхідних документів.
Отже, із системного аналізу наведених вище норм випливає, що: рішення щодо наявності або відсутності права на одноразову грошову допомогу, віднесене до компетенції розпорядника бюджетних коштів (Міністерства оборони України); уповноважений орган виконує процедурну функцію: приймає заяву, перевіряє комплектність документів, у визначений строк складає висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги (в якому може висловити позицію про наявність або відсутність підстав) та направляє цей висновок разом із документами розпорядникові бюджетних коштів; Порядок № 975 не передбачає можливості для уповноваженого органу повернути заявнику подані документи без направлення висновку до Міністерства оборони України.
Суд зазначає, що саме розпорядник бюджетних коштів приймає рішення про призначення/відмову в призначенні одноразової грошової допомоги або про повернення поданих документів на доопрацювання. Таке рішення належить до виключної компетенції розпорядника бюджетних коштів і може бути предметом судового контролю в окремому провадженні.
Отже, визначення права на отримання одноразової грошової допомоги (достатності, належності документів, які підтверджують вказане право) та дотримання строку його реалізації належить до компетенції розпорядника бюджетних коштів, а не відповідача.
За таких обставин доводи представника відповідача про пропуск позивачем трирічного строку на реалізацію свого права на отримання одноразової грошової допомоги суд відхиляє як необґрунтовані.
Суд враховує, що у спірних правовідносинах відповідач не складав висновку та не направляв його до розпорядника бюджетних коштів, чим порушив визначену Порядком №975 процедуру вирішення питання призначення одноразової грошової допомоги.
З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що Військова частина НОМЕР_1 допустила протиправну бездіяльність щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.11.2025 року про виплату одноразової грошової допомоги.
Обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.11.2025 року про виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків суду. 
Щодо заявленої моральної шкоди слід зазначити, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Порядок відшкодування моральної шкоди визначений в статті 23 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Разом з тим, позивачем не надано обґрунтованих пояснень щодо стягнень моральної шкоди, не зазначено в чому полягає ця шкода, чим підтверджується факт її заподіяння, яких саме моральних (душевних/психічних) страждань він зазнав від дій (бездіяльності) відповідача щодо розгляду заяви від 25.11.2025 року про виплату одноразової грошової допомоги, а також не надано детальний розрахунок моральної шкоди на суму 1 000 000 грн.
Отже, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.11.2025 року про виплату одноразової грошової допомоги.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.11.2025 року про виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків суду. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя | | А.Б. Головко