справа № 492/1569/25
провадження № 2/492/166/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
21 липня 2026 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді Варгаракі С.М.,
при секретарі судового засідання Богдан А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
встановив:
Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу та судових витрат, посилаючись на те, що 09 червня 2020 року о 10 год. 20 хв. в м. Одеса по вул. Старокиївське шосе, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Mersedes», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2020 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобіль «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав матеріальні збитки.
Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, потерпілий звернувся до МТСБУ з метою отримання відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач відшкодував шкоду потерпілому у загальному розмірі 104483,14 грн, тому позивач просив стягнути з відповідача суму завданої шкоди в порядку регресу, пов`язаною з регламентною виплатою, у розмірі 104483,14 грн, суму витрат на встановленя розміру заподіяної шкоди у розмірі 1750 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.
Представник позивача про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позову у повному обсязі, у разу повторної неявки в судове засідання відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач про дату, час і місце судового засідання двічі повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за останньою відомою адресою реєстрації, проте вона повернулася до суду без вручення адресату з довідкою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою», тому відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином. Відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Інших заяв і клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.
Судом враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.
Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем його реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи.
Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з постановою Верховного Суду від 18 березня 2021 року за справою № 911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св33), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17), якщо адресат відсутній за вказаною у повістці адресою, то вона вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки.
Враховуючи позицію Верховного Суду, суд вважає, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи та справу можливо розглянути за її відсутності.
Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, давши їм оцінку, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 7).
Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 15 серпня 2018 року (а.с. 12), власником автомобіля марки «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 .
Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 16 червня 2020 року (а.с. 9-10), заяви від 17 червня 2020 року (а.с. 8) ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 був застрахований на підставі полісу №АО/2592393 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 11).
Згідно звіту № 64254 від 30 червня 2020 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу станом на 30 червня 2020 року, вартість відновлювального ремонту складає 125503,72 грн. (а.с. 15-17). 
22 вересня 2020 року МТСБУ, на підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, довідки № 1 від 11 вересня 2020 року про розмір відшкодування з фонду захисту потерпілих, здійснило ОСОБА_2 виплату страхового відшкодування на суму 104483,14 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2144859 від 22 вересня 2020 року (а.с. 13, 13 зворот, 14).
Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За правилами частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України.
Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Доказами згідно зі статтею 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами статей 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.
Згідно з вимогами частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 22, статті 1192 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), має право на їх повне відшкодування, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
В силу статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі – в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) - страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під ас дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до п/п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 
Згідно з п/п 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Здійснивши регламентну виплату на користь ОСОБА_2 , МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому має право регресної вимоги до ОСОБА_1 , оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, який є винуватцем ДТП та повинен нести відповідальність за завдану шкоду, не забезпечена полісом. 
Згідно зі пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі №910/17324/19 дійшла до висновку, що суб`єкт, до якого МТСБУ може заявити регресний позов на підставі п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону № 1961-IV, є чітко визначеним. Коли МТСБУ виплатило відшкодування через те, що шкоду заподіяв транспортний засіб, власник (водій) якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (тобто, коли зробило виплату на підставі підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV), воно набуває право на регресний позов на підставі п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону № 1961-IV до власника чи водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, бо саме він відповідальний за невиконання обов`язку зі страхування своєї цивільно-правової відповідальності.
Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у дорожньо-транспортній пригоді, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Як встановлено судом, 09 червня 2020 року в м. Одесі з вини водія ОСОБА_1 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі колісного транспортного засобу марки «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Mersedes», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Транспортний засіб марки «Mersedes», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
З огляду на настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ заведено справу № 68282, у якій для оцінки шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_2 , замовлено у СПД ОСОБА_3 оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Відповідно до складеного СПД ОСОБА_3 Звіту № 64254 від 30 червня 2020 року оцінки вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданого власнику колісного транспортного засобу, спричиненого власнику, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 125503,72 грн.
На підставі Наказу МТСБУ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 » відповідно до статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням довідки № 1 від 11 вересня 2020 року про розмір відшкодування шкоди МТСБУ, здійснено ОСОБА_2 виплату грошових коштів в сумі 104483,14 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджено платіжною інструкцією№ 2144859 від 22 вересня 2020 року.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки після сплати страхового відшкодування МТСБУ має право зворотної вимоги (регресу) до водія транспортного засобу, винного у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що підтверджено належними та допустимими доказами у справі.
Згідно з пунктом 40.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.
Згідно з пунктом 41.4. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.
Також, для визначення розміру відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля МТСБУ був залучений суб`єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 .
На підставі платіжної інструкції № 1480704 від 29 липня 2020 року МТСБУ перерахувало особі, яка визначила розмір заподіяної внаслідок ДТП шкоди в рахунок оплати його послуг – 1750 грн.
Отже, наявні правові підстави для задоволення вимог МТСБУ про стягнення з відповідача витрат на встановлення розміру заподіяної шкоди у розмірі 1750 грн.
Враховуючи положення частини 1 статті 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь МТСБУ підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.
На підставі статей 22, 1166, 1191, 1192 ЦК України, керуючись статтями 7, 8, 12, 13, 19, 48, 76-83, 92, 95, 128, 141, 211, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-281, 284, 289, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України - задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: Русанівський бульвар, буд. № 8, м. Київ, поштовий індекс 02653, код ЄДРПОУ: 21647131) завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 104483 (сто чотири тисячі чотириста вісімдесят три) гривні 14 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: Русанівський бульвар, буд. № 8, м. Київ, поштовий індекс 02653, код ЄДРПОУ: 21647131) витрати на встановлення розміру заподіяної шкоди у розмірі 1750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідаем в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Арцизького районного суду 
Одеської області         Варгаракі С.М.