МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Миколаїв. 
09.09.2026 р. Справа № 400/9169/26 

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі
за позовом | ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2
до | Управління Служби безпеки України в Миколаївській області, вул. Спаська, 40,м. Миколаїв,54005,
про | визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Судом розглянута адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Миколаївській області з вимогами про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням суду від 24.08.2026 р. позов задоволено частково.
28.08.26 представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17400 гривень.
За правилами ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Так, згідно зі ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
За приписами ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Суд встановив, що у позовній заяві позивач заявив про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу – 17400 гривень. Рішення по справі винесене 24.08.2026 р. Докази розміру витрат на правничу допомогу подано 28.08.2026, тобто в межах строку, передбаченого ч. 7 ст. 139 КАС України.
На доказ понесених витрат представником позивача надано: договір №08052026-01 про надання правничої допомоги від 08.05.2026; додаток №2 до договору №08052026-01 про надання правничої допомоги від 08.05.2026; акт приймання-передачі наданих послуг від 27.08.2026; квитанцію від 16.06.2026 №616763157972 на суму 17400 гривень.
В п. 4 Додатку №2 до договору №08052026-01 про надання правничої допомоги від 08.05.2026 зазначено, що за послуги за цим Додатком клієнт зобов`язається сплатити гонорар на суму 17400 гривень.
В акті приймання-передачі наданих послуг від 27.08.2026 зазначено про те, що згідно з додатком №2 до договору №08052026-01 про надання правничої допомоги від 08.05.2026 адвокатом було надано такі послуги: 
- аналіз законодавства та актуальної судової практики з питання перерахунку грошового забезпечення військовослужбовців за період з 2020 по 2026 рік (1000 гривень);
- проведення консультації щодо визначення способу захисту порушеного права (2000 гривень);
- розрахунок щомісячних виплат за всі роки проходження служби (1000 гривень);
- написання та подання адвокатського запиту до УСБУ в Миколаївській області (3000 гривень);
- написання та подання скарги до Центрального управління СБУ щодо ненадання відповіді на адвокатський запит (1000 гривень); 
- написання та подання позовної заяви до Миколаївського окружного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (5000 гривень); 
- написання та подання клопотання про витребування доказів виключення Позивача зі списків особового складу по справі №400/9169/26 до Миколаївського окружного адміністративного суду (500 гривень);
- написання та подання клопотання про витребування доказів по справі № 400/9169/26 до Миколаївського окружного адміністративного суду (500 гривень); 
- написання та подання в електронному суді відповіді на відзив по справі № 400/9169/26 до Миколаївського окружного адміністративного суду (2000 гривень);
- написання та подання клопотання про вжиття заходів процесуального примусу по справі № 400/9169/26 до Миколаївського окружного адміністративного суду (500 гривень);
- написання та подання в електронному суді заяви про ухвалення додаткового рішення по справі № 400/9169/26 до Миколаївського окружного адміністративного суду (900 гривень).
Статтею 16 КАС України регламентовано, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За приписами ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в т.ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено положеннями ч.ч.1,7 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в т.ч. чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Таким чином, документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, кількість витраченого адвокатом часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Окрім того, варто зазначити, що у відповідності до п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява №58442/00), суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично та обов`язково понесені та мають розумну суму. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Тобто, при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерієм розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Відсутність же документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу є окремою підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 27.06.2018р. у справі №826/1216/16 та, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.09.2019р. у справі №810/3806/18.
Слід звернути увагу на те, що правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовано Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 вищевказаного Закону, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом ст.ст.27,30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати та умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що адвокатський гонорар може існувати у двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення, а саме: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
У п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009р. №23-рп/2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів та звернень, довідок, заяв, скарг, а також здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами даної справи, з метою захисту законних прав та інтересів між Гудковською В.С. та ОСОБА_1 укладено договір від 08.05.2026 р. про надання правничої допомоги.
Вартість послуг адвоката за цим Договором (Додаток №2 до Договору №08052026-01 про надання правничої допомоги) складає – 17400 гривень, які клієнт зобов`язаний сплатити у безготівковій оплаті на підставі рахунку-фактури №2 від 08.05.2026.
Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 27.08.2026 адвокатом було надано такі види правничої допомоги: аналіз законодавства та актуальної судової практики; проведення консультації щодо визначення способу захисту порушеного права; розрахунок щомісячних виплат за всі роки проходження служби; написання та подання адвокатського запиту; написання та подання скарги; написання та подання позовної зави; написання та подання клопотання про витребування доказів виключення позивача зі списків особового складу по справі №400/9169/26; написання та подання клопотання про витребування доказів; написання та подання відповіді на відзив; написання та подання клопотання про вжиття заходів процесуального примусу; написання та подання заяви про ухвалення додаткового рішення.
Таким чином, вартість наданих представником позивача послуг у загальному розмірі склала – 17400 гривень та сплачена ОСОБА_1 в повному обсязі, що підтверджуються квитанцією від 16.06.2026 №616763157972.
Між тим, варто наголосити, що наявні у матеріалах даної справи документи на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною та належною підставою для їх відшкодування у вказаному розмірі (17400 гривень) з іншої сторони у справі, оскільки відповідний розмір має відповідати критерію розумності, пропорційності та співмірності таких витрат.
Суд наголошує на тому, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023р. №910/7032/17).
Так, при вирішенні питання стосовно розподілу витрат, пов`язаних із правовою допомогою адвоката, суд насамперед звертає увагу на те, що справа даної категорії, у відповідності до предмету спору, є справою незначної складності, розгляд якої здійснювався в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами. При цьому, судом проаналізовано відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень (http://reestr.court.gov.ua), за даними якого має місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з подібного предмету спору та подібними мотивами тим, що приведені і в даній позовній заяві, що значно спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову. До того ж, підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу аналітичної й технічної роботи, та витраченого часу, що свідчить про завищення розміру правової допомоги та, як наслідок, необхідність його зменшення.
Суд не оспорює права адвоката самостійно визначати гонорар, однак, у даному конкретному випадку, не може вважати, що при встановленні такого розміру гонорару була врахована складність даної справи та інші істотні обставини. Наявні у матеріалах цієї справи документи на обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для їх відшкодування у вказаному розмірі (17400 гривень), адже відповідний розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. 
Висновки ж щодо можливості суду самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правничу допомогу містяться також у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020р. у справі №201/14495/16-ц.
Досліджуючи акт приймання-передачі наданих послуг, суд зауважує, що правнича допомога, яка складається із здійснення аналізу законодавства з питань перерахунку грошового забезпечення військовослужбовців, а також дослідження судової практики, написання та подання адвокатських запитів за своєю природою входить до послуг зі складання позовної заяви, що передбачає вивчення та опрацювання необхідної кількості документів, аналіз законодавства та судової практики, підготовку правової позиції та узгодження її з клієнтом.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, конкретні обставини справи, приписи ч.5 ст.134 і п.2 ч.9 ст.139 КАС України, несуттєву складність справи, яка, у свою чергу, не мала публічного інтересу, характер і обсяг виконаної адвокатом роботи (судові засідання не проводились, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи), виходячи з критеріїв розумності, пропорційності та співмірності розподілу витрат на правничу допомогу, суд вважає, що понесені позивачем витрати є підтвердженими, однак, одночасно, неспівмірними зі складністю справи, належним чином необґрунтованими та завищеними. 
В обсязі встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для зменшення розміру понесених витрат на правничу допомогу і, відповідно, їх стягнення з відповідача у розмірі 8400 гривень, що відповідає вимогам розумності та співмірності.
Керуючись ст. 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
1. Заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі №400/9169/26 про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 17400 гривень - задовольнити частково.
2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Служби безпеки України в Миколаївській області (вул. Спаська, 40, м. Миколаїв, 54005, ідентифікаційний код 20001639) витрати на правничу допомогу в сумі 8400 грн (вісім тисяч чотириста гривень) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Додаткове рішення може бути оскаржене.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Додаткове рішення складено в повному обсязі 09.09.2026 р.

Суддя Н. В. Лісовська