Справа № 734/1564/26 | Головуючий у 1 інстанції Домашенко Ю. М.
Провадження № 33/4823/643/26 |
Категорія - частина 1 статті 130 КУпАП |

Постанова
іменем України
19 серпня 2026 року | місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Парфененко О. Я., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Спічака Михайла Любомировича на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 червня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
встановив:
1. Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 червня 2026 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення: штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн судового збору.
Суд першої інстанції встановив, що 01 квітня 2026 року о 09 годині 41 хвилині на 72 км автодороги М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в селі Сираї ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz E 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.
2. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не погодився із судовим рішенням та подав апеляційну скаргу. Просив скасувати постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 червня 2026 року щодо ОСОБА_1 , провадження у справі закрити.
Апеляційну скаргу захисник обґрунтував тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням процесуальних норм та неправильним застосуванням норм матеріального права, суд не повно з`ясував обставин справи та не дослідив і не надав належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване притягнення до відповідальності. Оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. 
Доводи захисника зводяться до того, що розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд не з`ясував його позицію щодо визнання вини. ОСОБА_1 із протоколом про адміністративне правопорушення не згідний, оскільки в стані сп`яніння не перебував, з результатами огляду, проведеним на місці зупинки не згідний, від проходження огляду в установленому порядку, зокрема в медичному закладі, не відмовлявся, в медичний заклад працівники поліції його не доставляли. Порядок проходження огляду та застосування спеціального технічного засобу, працівник поліції водію не роз`яснив, огляд на стан сп`яніння, проведений поліцейським з грубим порушенням законодавства. 
3. Позиції учасників провадження.
Захисник та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності у судове засідання не з`явилися, захисник подав до суду заяву про здійснення апеляційного розгляду за його відсутності та відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
4. Мотиви та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до статті 245 КУпАП, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.
Згідно зі статтею 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, виконав вимоги статті 280 КУпАП, повно з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Частина перша статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.9. «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 629097 від 01 квітня 2026 року, згідно з яким 01 квітня 2026 о 09 годині 41 хвилині на 72 км автодороги М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в селі Сираї ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz E 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння; відеозаписом, яким підтверджується керування ОСОБА_1 транспортним засобом та проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки; актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд проводився за допомогою приладу Drager № 0329 у зв?язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук; результат огляду – 0.97 ‰, водій із результатом згоден; роздруківкою тесту ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою приладу Drager Alcotest 7510, ARLM-0325 № 1625 від 01 квітня 2026 року, результат позитивний – 0.97 ‰.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання шляхом надсилання судової повістки SMS-повідомленням. За клопотанням ОСОБА_1 судове засідання, призначене на 27 квітня 2026 року о 09 годині 10 хвилин – було відкладене на 16 червня 2026 року, 10 годину. Натомість ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 10 годину 16 червня 2026 року не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.
Апеляційний суд відхиляє доводи захисника про те, що підстав для проведення огляду на стан сп`янінні ОСОБА_1 у поліцейського не було, порядок проходження огляду та застосування спеціального технічного засобу працівниками поліції не роз`яснено, огляд проведений з грубими порушеннями законодавства.
Як слідує із переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, поліцейський зупинив автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , поліцейський назвав причину зупинки транспортного засобу: «Порушення правил дорожнього руху: перевищення швидкості руху транспортним засобом більше як на п`ятдесят кілометрів на годину». Під час спілкування із водієм, поліцейський виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння та озвучив їх: «Запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук». На пропозицію поліцейського щодо проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального засобу або у закладі охорони здоров`я, останній погодився пройти огляд на місці. З результатами огляду ОСОБА_1 погодився.
Апеляційний суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою особою з дотриманням вимог статей 254-256 КУпАП та містить усі необхідні для розгляду справи відомості, істотні недоліки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б тягли за собою визнання протоколу недопустимим доказом – відсутні, достовірність відомостей, які зазначені у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Отже, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення із доданими до нього доказами, поза розумним сумнівом підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.
Інші доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності спростовуються дослідженими доказами та є такими, що не є визначальними при встановленні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Відповідно до положень статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Санкція частини першої статті 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Суд першої інстанції призначив стягнення ОСОБА_1 у відповідності із вимогами статті 33 КУпАП, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, які визначені в санкції частини першої статті 130 КУпАП.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції дійшов висновку залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд -
постановив:
Апеляційну скаргу захисника Спічака Михайла Любомировича - залишити без задоволення.
Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 16 червня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП ОСОБА_1 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя | О. Я. Парфененко