Справа №591/12720/25 | Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сибільв О.В.
Номер провадження 33/816/1410/26 | Суддя-доповідач Соколова Н. О.
Категорія  130 КУпАП |

ПОСТАНОВА
Іменем України

21 серпня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Соколова Н. О., з участю секретаря судового засідання Баришевої А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/12720/25 за апеляційною скаргою захисника Халупко Сергія В`ячеславовича на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 10.07.2026, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Халупко В.М., 

установив:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 10.07.2026 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 665,60 грн.
Згідно з постановою, 02.11.2025 о 01.13 год в м. Суми по пр. Свободи, 50, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем ЗАЗ Daewoo, н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатор Alcotest Drager 7510, показник 1.42 проміле, з яким водій погодився, чим порушив п. 2.9.а ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. За наведеним фактом відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 500861 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також 02.11.2025 о 01.56 год в м. Суми по пр. Свободи, 48А, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем ЗАЗ Daewoo, н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатор Alcotest Drager 7510, показник 1.35% проміле, з яким водій погодився, чим порушив п. 2.9.а ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. За наведеним фактом відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 500887 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, суддя суду першої інстанції об`єднав їх в одне провадження під одним номером: справа № 591/12720/25, провадження №3/591/3755/25.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник Халупко С.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтовування апеляційних вимог, захисник зазначає, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням спеціального порядку огляду військовослужбовців, так як водій є військовослужбовцем, то його огляд мав проводитися за спеціальною процедурою, передбаченою ст. 266-1 КУпАП та уповноваженою посадовою особою ВСП у ЗСУ, а тому результати такого огляду не можуть бути визнані допустимими доказами. Дані обставини, на думку апелянта, вказують на те, що судом не було забезпечено стандарту доведення поза розумним сумнівом.
Крім того, апелянт вказує, що суд мав не просто перелічити докази, а встановити, що кожен з них є належним, допустимим і достатнім та надати відповіді на доводи захисту, однак цього зроблено не було, тому адвокат вважає такий підхід неприпустимим.
Також на думку адвоката Халупко С.В., якщо два епізоди правопорушення за однією кваліфікацією, інкримінованого ОСОБА_1 були вчинені з різницею в 43 хвилини, то суд мав дослідити чи мають місце два правопорушення чи фактично це була одна подія, зокрема, не встановлено чи реально водія було відсторонено від права керування автомобілем чи можливо перша розписка була лише формальним документом. Разом з тим, окремої уваги потребує й об`єднання двох правопорушень в одне провадження на підставі ст. 36 КУпАП, тоді як суддею не було розкрито чому кожен з двох епізодів є самостійним правопорушенням. 
Скаржиться захисник і на твердження суду про те, що він не вийшов на відеоконференцзв`язок, однак у попередньому судовому засіданні була погоджена дата наступного засідання – 10.07.2026 о 08.30 год. Разом з тим, через підсистему «Електронний суд» в особистий кабінет захисника надійшло повідомлення про наступний судовий розгляд 10.07.2026 о 10.30 год, захисник підключився о 08.30 год 10.07.2026, повідомив про вказані обставини та у подальшому був відключений від відеоконференції та очікував необхідного часу – 10.30 год, але після телефонного дзвінка захисника до суду йому стало відомо, що засідання відбулося о 08.30 год.
Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Халупко В.М., який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, суддя апеляційного суду дійшов наступних висновків.
У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаних правопорушень, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 500861 від 02.11.2025 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1); висновку приладу газоаналізатор алкотест «Drager», показник 1.42 проміле (а.с. 3); акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4); розписки ОСОБА_1 від 02.11.2025, в якій він зобов`язувався транспортним засобом не керувати (а.с. 5); протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 500887 від 02.11.2025 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 38); висновку приладу газоаналізатор алкотест «Drager», показник 1.35% (а.с. 40); акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 41); розписки ОСОБА_1 від 02.11.2025, в якій він зобов`язувався транспортним засобом не керувати до повного витверезіння (а.с. 42); довідок відділу АП УПП в Сумській області від 03.11.2025, з яких вбачається, що відповідно до відомостей інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 15.10.2025 (а.с. 6, 43); відеозаписів з нагрудної камери поліцейських, які містять фактичні дані про керування та повторного керування транспортним засобом ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`янінням, після чого поліцейські в обох випадках пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`янінням на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора драгер або в найближчому закладі охорони здоров`я, на що водій двічі погоджувався, після продуття газоаналізатора перший результат склав 1,42 проміле, другий - 1,35 проміле, у зв`язку з чим ОСОБА_1 як в першому, так і в другому випадку було повідомлено, що відносно нього будуть складені протоколи за ст. 130 КУпАП, роз`яснено права, при першому епізоді вилучено посвідчення водія та відсторонено двічі від права керування транспортним засобом.
Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поза розумним сумнівом.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що відеозаписи події правопорушення є об`єктивними доказами у справі і не залежать від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою певних подій, а засвідчує, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм дій поліцейських, у тому числі і щодо забезпечення ними можливості проходження водієм огляду на стан сп`яніння. 
Наявний у матеріалах справи відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було переглянуто і апеляційним судом, і саме його даними було встановлено, що двічі транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, після встановлення особи водія, у останнього були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим ОСОБА_1 двічі було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що водій погодився. У результаті першого проходження вказаного огляду, газоаналізатор зафіксував 1,42 проміле, другого огляду – 1,35 проміле у видихуваному ОСОБА_1 повітрі і з такими результатами останній погодився, після чого поліцейські роз`яснили водієві його права та обов`язки, повідомили, що на нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дату та час розгляду адміністративного матеріалу відносно нього Зарічним районним судом м. Суми. До того ж, у ОСОБА_1 було вилучене посвідчення водія та під розписку було відсторонено від права керування транспортним засобом, однак водій свого зобов`язання не виконав і після складення відносно нього другого протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП з метою недопущення подальшого керування автомобілем особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 під розписку про зобов`язання не керувати транспортним засобом до повного витверезіння доставили за необхідною йому адресою.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника про те, що огляд ОСОБА_1 , як військовослужбовця, мав проводитись працівниками ВСП ЗСУ в порядку ст. 266-1 КУпАП.
Так, відповідно до ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Однак, як було встановлено, у даному випадку ОСОБА_1 був зупинений в м. Суми з ознаками алкогольного сп`яніння, тобто поза межами території будь-якої військової частини, про безпосереднє виконання ним обов`язків військової служби не повідомляв, доказів про це не надавав, тому поліцейські не мали підстав проігнорувати вимоги ст. 130 КУпАП. 
Безпідставними є й доводи захисника про те, що вчинення двох правопорушень з інтервалом у 43 хвилини нібито свідчить про можливість однієї події, оскільки визначальним для встановлення наявності одного чи двох адміністративних правопорушень є не лише часовий проміжок між відповідними діями, а фактичні обставини кожного епізоду, момент закінчення першого правопорушення, подальша поведінка особи та наявність самостійних складів адміністративних правопорушень.
Тобто, якщо після першого виявлення правопорушення та оформлення відповідних матеріалів ОСОБА_1 повторно сів за кермо та почав керувати транспортним засобом, така поведінка не може розглядатися як продовження першого епізоду. Перше правопорушення на момент його виявлення та документування було завершеним, а повторне керування транспортним засобом утворило новий самостійний факт протиправної поведінки.
Посилання захисника на те, що перша розписка могла бути лише «формальним документом», також не спростовує встановлених судом обставин, так як матеріалами справи підтверджується, що після першого епізоду ОСОБА_1 фактично продовжив або повторно здійснив керування транспортним засобом, то саме ця нова дія є юридично значущою обставиною, яка відмежовує два епізоди.
Статтею 36 КУпАП передбачає спеціальні правила накладення адміністративного стягнення у випадку вчинення особою кількох адміністративних правопорушень. Отже, сам факт призначення одного стягнення за сукупністю правопорушень не означає, що суд визнав їх одним правопорушенням або одним фактом протиправної поведінки.
Навпаки, застосування положень ст. 36 КУпАП передбачає встановлення того, що особа вчинила два або більше самостійних адміністративних правопорушення, справи про які розглядаються одночасно. Тому об`єднання матеріалів для спільного розгляду та застосування правил ст. 36 КУпАП не змінює юридичної природи кожного окремого епізоду.
Щодо доводів адвоката про те, що він був позбавлений можливості взяти участь у судовому засіданні, слід виходити з того, що виникнення технічної або організаційної розбіжності щодо часу судового засідання не є безумовною підставою для скасування судового рішення.
Із наведених самим захисником обставин вбачається, що йому було відомо про дату судового засідання — 10.07.2026, а розбіжність стосувалася лише часу його проведення: захисник зазначає, що в попередньому засіданні було погоджено час 08:30, тоді як повідомлення через підсистему «Електронний суд» містило час 10:30.
Водночас для висновку про істотне порушення права на захист необхідно встановити не лише факт неприбуття захисника, а й те, чи перешкодило це реалізації процесуальних прав особи та чи могло вплинути на правильність прийнятого судом рішення.
Перш за все, апеляційний суд бере до уваги, що судовий розгляд матеріалів відносно ОСОБА_1 неодноразово відкладався, попереднє судове засідання відбулося за участі його захисника Халупко С.В., також у матеріалах справи містяться письмові пояснення захисника з приводу обставин проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та наявні, на думку адвоката, підстави для закриття провадження.
Крім того, з наведеного самим апелянтом випливає, що він о 08:30 підключився до відеоконференції, тобто фактично мав намір брати участь у розгляді справи. Проте це саме по собі не означає, що судове засідання повинно бути перенесене на 10:30, якщо судове засідання було призначене на 08:30 і про це захиснику було відомо з попереднього судового засідання.
Факт відкладення судового засідання саме на 08.30 год 10.07.2026 підтверджується наявною у матеріалах довідкою, складеного секретарем Гулієвою Р.А., згідно з якою ОСОБА_2 повідомлявся про час судового засідання – 08.30 год (а.с. 73).
Інших доводів, які б вказували на безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення в апеляційній скарзі захисника не наведено і під час апеляційного перегляду обставин, за яких дана справа підлягала б закриттю, про що просить захисник, встановлено не було.
Здійснене суддею апеляційного суду дослідження зазначених вище доказів дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин.
Суддя апеляційного суду вважає, що вказана справа була розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно, об`єктивно, з наданням належної правової оцінки зібраним у справі доказів, а висновок щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 10.07.2026 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КупАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката Халупко Сергія В`ячеславовича на цю постанову без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя | Н. О. Соколова