ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2026 року
м. Київ
справа № 463/1779/24
провадження № 61-13322св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
заявник -  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Львівського апеляційного суду, в складі колегії суддів: Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., Шеремети Н. О., від 02 липня 2025 року, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви
1. У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна.
2. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилався на те, що його двоюрідний брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства першої групи підгрупи «Б» безтерміново, що підтверджено довідкою № 382617, виданою психіатричною МСЕК № 2, у рекомендаціях якої зазначено, що у хворого висока ступінь залежності від стороннього догляду, нагляду, допомоги.
3. Заявник стверджує, що психічне захворювання ОСОБА_2 є стійким і хронічним, він не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, потребує постійного медичного нагляду та лікування, сторонньої допомоги та контролю.
4. Вказує, що раніше ОСОБА_2 доглядала його мати ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого ОСОБА_2 почав опікуватись 
заявник, який є його двоюрідним братом, та надає йому необхідне матеріальне утримання, забезпечує всі необхідні медичні та реабілітаційні процедури. Між ними встановлені довірливі та теплі стосунки.
5.  ОСОБА_1 зазнає, що його мати ОСОБА_4 , 1944 року народження, у зв`язку зі станом здоров`я та похилим віком не може здійснювати догляд за племінником, у той час як він має умови для надання допомоги своєму брату, зареєстрував місце ОСОБА_2 у своїй квартирі, а його дружина - 
ОСОБА_5 не заперечує, щоб чоловік був опікуном ОСОБА_2 .
6. Посилаючись на викладене, заявник просив суд визнати ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 опікуном недієздатного.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
7. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 31 січня 2025 року, у складі судді Нора Н. В., присяжних Костюка О. Р., Манько О І. у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна відмовлено.
8. Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з неможливості встановити ступінь родинного зв`язку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відсутності доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, ведуть спільне господарство. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
9. Постановою Львівського апеляційного суду від 02 липня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Думич І. І. задоволено частково. Рішення Личаківського районного суду м. Львова 
від 31 січня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 . Визнано ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним. Тимчасово покладено обов`язки опікуна над недієздатним ОСОБА_2 на орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до вирішення питання про призначення опікуна у порядку, визначеному законодавством. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначено у 2 роки. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
10. Визнаючи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, суд апеляційної інстанції врахував висновок судово-психіатричного експерта від 15 листопада 2024 року № 1622.
11. З огляду на вимоги частини першої статті 60 ЦК України про те, що обов`язковою умовою призначення судом фізичної особи опікуном недієздатного є наявність подання органу опіки та піклування, а також, виходячи з того, що орган опіки та піклування відмовив ОСОБА_1 в задоволенні заяви про призначення його опікуном ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов висновку, що обов`язки опікуна над недієздатним необхідно тимчасово покласти на орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до вирішення питання про призначення опікуна у порядку, визначеному законодавством. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
12. У касаційній скарзі Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
13. У жовтні 2025 року Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради подала касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду 
від 02 липня 2025 року.
14. У зв`язку із звільненням у відставку судді-доповідача Гулька Б. І. відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 12 листопада 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Шиповичу В. В.
15. Ухвалою Верховного Суду від 03 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у грудні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
16. Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
17. Підставою касаційного оскарження року Личаківська районна адміністрація Львівської міської радизазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20, від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
18. Крім того посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування положень статті 62 ЦК України та статті 295 ЦПК України 
у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
19. Також вказує на порушення апеляційним судом норм процесуального права та наявність передбачених пунктом 4 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскарженої постанови (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
20. Касаційна скарга мотивована тим, що  ОСОБА_1 не може бути заявником у цій справі, оскільки не є близьким родичем ОСОБА_2 , а істотною обставиною є очевидне зловживання заявником захворюванням брата та винятковий цинізм, який проявляється в поміщенні людини в психіатричну лікарню з метою розпорядження майном ОСОБА_2 . При цьому метою звернення ОСОБА_1 до суду є також відстрочка від призову під час мобілізації. 
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов 
Інші процесуальні звернення
21. У травні 2026 року Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради надіслала до Верховного Суду пояснення, у яких вказує, що здійснює заходи щодо встановлення місця перебування недієздатної особи, оскільки за адресою місця реєстрації  ОСОБА_2 відсутній. 
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
22.  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства першої групи підгрупи «Б» безтерміново. 
23. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 15 листопада 2024 року № 1622 ОСОБА_2 страждає хронічним стійким психічним розладом - параноїдною шизофренією безперервного типу перебігу з вираженим дефектом особистості в емоційно-вольовій сфері. ОСОБА_2 за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
24. У висновку Личаківської районної адміністрації від 14 січня 2025 року вказано про неможливість складення подання про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , оскільки заявником не подано повний пакет документів, а саме: відсутній акт обстеження житлових умов заявника, якщо заявник проживає за різними адресами з недієздатною особою (в цьому випадку заявник та недієздатна особа, зареєстровані за різними адресами), відсутній акт обстеження житлових умов недієздатної особи. Крім того неможливо встановити ступінь родинного зв`язку між матір`ю заявника, її сестрою ОСОБА_3 , заявником та ОСОБА_2 . Із висновку експерта 
від 05 листопада 1971 року а/з №7632 вбачається, що матір заявника зазначена як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що суперечить свідоцтву про народження заявника від 04 березня 1972 року народження, де його матір`ю вказана ОСОБА_6 . Також зі свідоцтва про народження від 03 жовтня 1944 року а/з №706 вбачається, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 і її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що суперечить свідоцтву про народження 
від 07 квітня 1947 року а/з № 895, нібито її сестри ОСОБА_9 , 
ІНФОРМАЦІЯ_6 , з якого вбачається, що батьками останньої є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
25. Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
26. Відповідно до частин першої-другої, четвертої-п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
27. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (пункт 1 частини другої статті 293 ЦПК України).
28. Відповідно до статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність набувати своїми діями для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
29. Згідно із частиною першою статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
30. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 15 листопада 2024 року № 1622, наданим на виконання ухвали суду, ОСОБА_2 страждає хронічним стійким психічним розладом - параноїдною шизофренією безперервного типу перебігу з вираженим дефектом особистості в емоційно-вольовій сфері. ОСОБА_2 за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
31. Визнаючи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що вказаний висновок експерта, в сукупності з медичними документами про безстроково встановлену 
ОСОБА_2 інвалідність першої групи є належним доказом, який доводить наявність підстав для визнання ОСОБА_2 недієздатним.
32. Встановивши, що ОСОБА_2 страждає хронічним стійким психічним розладом, внаслідок чого не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви у цій частині. 
33. Касаційна скарга не містить доводів, які б вказували на неправильність висновку експерта чи оспорення медичної документації щодо стану психічного здоров`я ОСОБА_2 .
34. Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
35. Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
36. Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
37. Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
38. У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
39. Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
40. Системний аналіз частини першої статті 60 ЦК України, частини першої статті 300 ЦПК України дає підстави для висновку, що умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною особою є наявність подання органу опіки та піклування.
41. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду 
від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17, від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19, від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21,
від 27 листопада 2024 року у справі № 341/1526/23, від 04 грудня 2024 року у справі № 634/1126/23, від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23.
42. У постанові від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 Верховний Суд вказав, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
43. Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
44. У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
45. Статтею 64 ЦК України визначено випадки, коли фізична особа, не може бути опікуном або піклувальником. Зокрема опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.
46. Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (частина перша статті 67 ЦК України).
47. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна (див. Правила опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила опіки та піклування).
48. Відповідно до пункту 3.1 Правил опіки та піклування для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. 
Опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину.
49. У розглядуваній справі апеляційний суд встановив, що подання органу опіки та піклування про призначення ОСОБА_1 опікуном 
ОСОБА_2 відсутнє, а 14 січня 2025 року Личаківська районна адміністрація повідомила ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для внесення відповідного подання.
50. За цих обставин апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном ОСОБА_2 і тимчасово поклав обов`язки опікуна над недієздатним ОСОБА_2 на орган опіки та піклування до вирішення питання про призначення опікуна у порядку, визначеному законодавством.
51.  ОСОБА_1 правом на касаційне оскарження постанови апеляційного суду не скористався.
52. Доводи касаційної скарги, які спрямовані на необхідність переоцінки доказів Верховним Судом, підлягають відхиленню з огляду на встановлені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
53. Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є родичем 
ОСОБА_2 суперечать рішенню Галицького районного суду м. Львова 
від 24 квітня 2025 року у справі № 461/1074/25, яке набрало законної сили та яким встановлено факт родинних відносин - ОСОБА_1 є двоюрідним братом ОСОБА_2 .
54. У випадку, якщо органу опіки та піклування, на який судом покладено обов`язки опікуна недієздатного ОСОБА_2 стали відомі факти незаконних дій щодо недієздатного чи його майна, цей орган має вчинити дії щодо захисту прав та законних інтересів ОСОБА_2 , а у випадку, зникнення недієздатної особи - невідкладно повідомити про це правоохоронні органи.
55. Крім того орган опіки та піклування не позбавлений права звернутись до суду із поданням про призначення ОСОБА_2 опікуна із числа фізичних осіб, які мають бажання та здатні виконувати обов`язки опікуна недієздатної особи.
56. З урахуванням встановлених обставин, постанова Львівського апеляційного суду від 02 липня 2025 року не суперечить висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі 
№ 712/10043/20, від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24, на які посилається заявник у касаційній скарзі. 
57. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (див. зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
58. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
59. Оскаржена постанова апеляційного суду є достатньо вмотивованою та містить висновки щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
60. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що апеляційний суд ухвалив оскаржену постанову із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, які б давали підстави для її скасування.
61. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення.
2. Постанову Львівського апеляційного суду від 02 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: | Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Сердюк В. В. Шипович