Справа № 909/678/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

11.09.2026 | | м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Карпінець Г. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Комунального некомерційного медичного підприємства 
"Рогатинська центральна районна лікарня"
(вул. Чорновола В., буд. 9, м. Рогатин, Івано-Франківський район,
Івано-Франківська область, 77001)

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Стасінчук Христини Іванівни
(  
АДРЕСА_1 )

про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 39 521, 32 гривень,

за участі:
від позивача: Жарського Тараса Володимировича (в режимі відеоконференції),
від відповідача: Шунтова Олександра Михайловича,

В С Т А Н О В И В:

1. Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань технічними засобами.
2. Рішення у цій справі ухвалено за результатами оцінки поданих доказів.
3. За результатами розгляду справи суд бере до уваги таке.
І. СУТЬ СПОРУ
4. У травні 2026 року до Господарського суду Івано-Франківської області звернулося Комунальне некомерційне медичне підприємство "Рогатинська центральна районна лікарня" із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Стасінчук Христини Іванівни про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 39 521, 32 гривень.
ІІ. ВИРІШЕННЯ ПРОЦЕСУАЛЬНИХ ПИТАНЬ ПІД ЧАС РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
5. Ухвалою від 03.06.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи; розгляд справи по суті призначив на 07.07.2026; задовольнив клопотання представника позивача, адвоката Жарського Т. В. про участь у судовому засіданні по справі № 909/678/26 в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів; постановив провести судове засідання, яке призначене на 07.07.2026 об 15:00 год та усі наступні судові засідання по даній справі в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua; встановив сторонам строк для подання заяв по суті спору, зокрема відповідачу в строк п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, подати суду відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову, копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду.
6. 05.06.2026 за вх. № 10682/26 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача, адвоката Жарського Т. В. надійшло клопотання про долучення доказів. 
7. 26.06.2026 за вх. № 12231/26 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача, адвоката Шунтова О. М. надійшов відзив на позов.
8. 30.06.2026 за вх. № 12493/26 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача, адвоката Шунтова О. М. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні по справі № 909/678/26 в режимі відеоконференції.
9. Ухвалою від 01.07.2026 суд задовольнив заяву представника Фізичної особи - підприємця Стасінчук Христини Іванівни, адвоката Шунтова О. М. (вх. № 12493/26 від 30.06.2026) про участь у судовому засіданні по справі № 909/678/26 в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів; постановив провести судове засідання, яке призначене на 07.07.2026 об 15:00 год та усі наступні судові засідання по даній справі в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.
10. 01.07.2026 за вх. № 12616/26 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача, адвоката Жарського Т. В. надійшла відповідь на відзив.
11. 07.07.2026 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 11.09.2026.
12. У судовому засіданні 11.09.2026 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ІІІ. ПОЗИЦІЯ СТОРІН
13. Позиція позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладення сторонами Договору на виконання робіт № 337 від 12.11.2024, предметом якого є виконання робіт з капітального ремонту системи опалення частини поліклініки КНМП "Рогатинська ЦРЛ" за адресою: вул. Чорновола, 9, м. Рогатин, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область. При проведенні ревізії встановлено завищення вартості виконаних робіт, що призвело до надмірної сплати Замовником коштів у розмірі 39 521, 32 гривень. У зв`язку із цим позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 39 521, 32 гривень на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.
14. Позиція відповідача. Відповідач у відзиві зазначає, що роботи за Договором на виконання робіт № 337 від 12.11.2024 виконані, позивачем прийняті без зауважень та оплачені, а отримані відповідачем кошти мають належну правову підставу - укладений між сторонами Договір, який є чинним, недійсним не визнавався та сторонами виконаний.
15. При цьому, відповідач звертає увагу на те, що акт ревізії не може змінювати умови укладеного між сторонами Договору та сам по собі не є підставою для стягнення з відповідача коштів, отриманих за виконані та прийняті позивачем роботи. У зв`язку із цим вважає безпідставним застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 Цивільного кодексу України.
IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
16. 12.11.2024 між Комунальним некомерційним медичним підприємством "Рогатинська центральна районна лікарня" (далі - Замовник) та Фізичною особою - підприємцем Стасінчук Христиною Іванівною (далі - Підрядник) було укладено Договір на виконання робіт № 337 (далі - Договір). 
17. Відповідно до пункту 1.1. Договору, Підрядник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених цим Договором, своїми силами і засобами на власний ризик виконати роботи з капітального ремонту системи опалення частини поліклініки КНМП "Рогатинська ЦРЛ" за адресою: вул. Чорновола, 9 в м. Рогатин, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область в обумовлений цим Договором термін. Замовник зобов`язується прийняти виконані згідно із цим Договором та чинним законодавством України належним чином роботи після перевірки фізичних та вартісних показників та сплатити їх вартість.
18. Згідно із пунктом 1.2. Договору, найменування робіт – "Капітальний ремонт системи опалення частини поліклініки КНМП "Рогатинська ЦРЛ" за адресою: вул. Чорновола, 9 в м. Рогатин, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область" надалі в цьому Договорі вживатиметься в значенні "об`єкт".
19. Пунктом 2.1. Договору визначено, що ціна цього Договору становить 790 426, 32 гривень (сімсот дев`яносто тисяч чотириста двадцять шість гривень 32 коп.), враховує всі можливі податки, збори та інші обов`язкові платежі, у тому числі без ПДВ.
20. За пунктом 2.2 Договору, договірна ціна є твердою. Договірна ціна зазначена у відповідності до чинних діючих національних стандартів у будівництві. Сума зазначена в Договорі може бути зменшена за взаємною згодою Сторін. Перегляд суми Договору обґрунтовується розрахунками і оформляється сторонами шляхом укладання додаткових угод, які є невід`ємними частинами цього Договору:
2.2.1. - зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Замовника;
2.2.2. - узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості робіт);
2.2.3. - зміни ціни у зв`язку із зміною податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;
2.2.4. - зміни індексу інфляції, який встановлюється згідно із законодавством органами державної статистики у випадку врахування його в договірній ціні Підрядника. В договірній ціні враховується індекс інфляції, який передбачений рішеннями Кабінету Міністрів України щодо схвалення прогнозів та основних макропоказників економічного і соціального розвитку на відповідний рік;
2.2.5. - покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в Договорі або зменшення обсягів робіт, що виконуються.
21. За приписами пункту 2.3. Договору, договірна ціна є невід`ємною частиною цього Договору та наводиться в Додатку № 1 до Договору.
22. За змістом пункту 2.5. Договору, договірна ціна визначається на підставі ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва". 
23. Відповідно до пункту 3.1.3. Договору, Замовник зобов`язаний приймати виконані роботи згідно з Актами приймання виконаних робіт (ф. № КБ-2в) та Довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (ф. № КБ-3).
24. Пунктом 3.2.3. Договору передбачено право Замовника здійснювати контроль та технічний нагляд за якістю, обсягами та вартістю будівництва об`єкта; відповідністю виконаних робіт вимогам проекту, кошторису, будівельних норм і правил; відповідністю матеріалів, виробів і конструкцій державним стандартам і технічним нормам, не втручаючись у господарську діяльність Підрядника.
25. Згідно із пунктом 3.2.5. Договору, Замовник має право повернути документи Підряднику без здійснення оплати в разі їх неналежної підготовки та оформлення (відсутність необхідних підтверджуючих документів, невідповідність наданих розрахунків вимогам чинного законодавства у сфері ціноутворення, відсутність печатки, підписів тощо) або подання їх у неповному складі. 
26. Відповідно до п. 4.2 Договору приймання-передача закінчених робіт здійснюється у відповідності з чинними нормативними документами.
27. За пунктом 4.3. Договору, приймання робіт проводиться на об`єкті в присутності представників Замовника і Підрядника при наявності відповідної виробничої документації.
28. Згідно пункту 4.5. Договору, передача та прийняття стає чинною лише після підписання відповідного Акта приймання-передачі виконаних робіт обома Сторонами.
29. За змістом пункту 4.9. Договору, у разі незгоди з боку будь-якої Сторони з обставинами, фактами, оцінками, викладеними в Акті виявлених недоліків, така Сторона має право залучити Експертну організацію до оцінки недоліків. Відповідні роботи вважаються переданими Підрядником та прийнятими Замовником з дати підписання обома Сторонами Актів приймання виконаних будівельних робіт та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат. 
30. У пункту 6.1. Договору сторони дійшли згоди про те, що цей Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до повного виконання сторонами передбачених Договором зобов`язань, але не пізніше 31.12.2024, а у частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
31. У підсумковому розрахунку Договірної ціни (Додаток № 1 до Договору) сторони погодили загальну вартість робіт у розмірі 790 426, 32 гривень. Вказана Договірна ціна є невід`ємною частиною Договору та відповідно до п. 2.2 Договору є твердою. 
32. На виконання умов Договору Фізична особа - підприємець Стасінчук Христина Іванівна виконала передбачені ним роботи з капітального ремонту системи опалення частини поліклініки КНМП "Рогатинська ЦРЛ" за адресою: вул. Чорновола, 9 в м. Рогатин, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, а КНМП "Рогатинська ЦРЛ" прийняло виконані роботи, що підтверджується складеними та підписаними сторонами первинними документами щодо їх виконання та прийняття. Обставина виконання Підрядником та прийняття Замовником робіт сторонами не заперечується.
33. Зокрема, згідно з актом приймання виконаних будівельних робіт від 26.11.2024 № 9070-02-1-1 Підрядником виконано, а Замовником прийнято роботи на загальну суму 790 426, 32 гривень.
34. Із наявних у матеріалах справи первинних документів щодо виконання та прийняття робіт вбачається, що загальна вартість виконаних та прийнятих Замовником робіт відповідає визначеній сторонами ціні Договору - 790 426, 32 гривень.
35. КНМП "Рогатинська ЦРЛ" здійснило оплату прийнятих робіт у повному обсязі. Так, відповідно до платіжної інструкції від 26.11.2024 позивач перерахував Фізичній особі - підприємцю Стасінчук Христині Іванівні 790 426, 32 гривень із призначенням платежу: "кап. ремонт сист. опалення частини поліклін.; дог. № 337 від 12.11.24; акт № 9070-02-1-1 від 26.11.24; ID: UA-2024-11-13-017045-a, Без ПДВ".
36. Отже, матеріалами справи підтверджується виконання Підрядником робіт на загальну суму 790 426, 32 гривень, їх прийняття Замовником та проведення останнім розрахунку за виконані роботи в такому ж розмірі.
37. В подальшому, відповідно до пункту 4.2.2. Плану проведення заходів державного фінансового контролю Західного офісу Держаудитслужби на І квартал 2026 року та на підставі направлення на проведення ревізії від 16.01.2026 № 21 Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності КНМП "Рогатинська ЦРЛ" за період з 01.07.2024 по 31.12.2025. Ревізія проводилася з 19.01.2026 по 20.03.2026, за результатами якої складено акт від 27.03.2026 № 130904-21/10.
38. В ході проведення ревізії, зокрема, досліджувалося виконання Договору на виконання робіт № 337 від 12.11.2024, укладеного між КНМП "Рогатинська ЦРЛ" та Фізичною особою - підприємцем Стасінчук Христиною Іванівною. За результатами ревізії Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області встановлено завищення вартості виконаних робіт за вказаним Договором на загальну суму 39 521, 32 гривень.
39. За результатами проведеної ревізії Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області направлено КНМП "Рогатинська ЦРЛ" вимогу про усунення виявлених порушень, відповідно до якої, серед іншого, вимагалося вжити заходів щодо відшкодування встановленої ревізією завищеної вартості виконаних робіт.
40. На виконання вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області КНМП "Рогатинська ЦРЛ" 04.05.2026 звернулося до Фізичної особи - підприємця Стасінчук Христини Іванівни із претензією щодо коригування вартості виконаних робіт та повернення безпідставно збережених коштів у сумі 39 521, 32 гривень.
41. Фізична особа - підприємець Стасінчук Христина Іванівна грошові кошти у розмірі 39 521, 32 гривень КНМП "Рогатинська ЦРЛ" не повернула, що стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення з відповідача 39 521, 32 гривень як безпідставно отриманих коштів. 
V. ПОЗИЦІЯ СУДУ
Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
42. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
43. Згідно із частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
44. Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
45. У частині 3 статті 203 Цивільного кодексу України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
46. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (статті 626 Цивільного кодексу України).
47. Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
48. За приписами статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
49. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.
50. Відповідно до вимог статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
51. За змістом статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
52. За приписами статей 525 - 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
53. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
54. Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. 
55. За правилами частини 1 статті 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. 
56. Частиною 1 статті 844 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. 
57. За змістом частини 2 статті 844 Цивільного кодексу України, кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. 
58. Відтак, погоджена сторонами ціна робіт є однією з умов договору підряду, а її подальша зміна можлива виключно у випадках та порядку, передбачених договором або законом. 
59. Як встановлено судом, сторони визначили ціну Договору у розмірі 790 426, 32 гривень, а у пункті 2.2. Договору прямо погодили, що договірна ціна є твердою.
60. Водночас, у цьому ж пункті Договору сторони передбачили можливість зменшення зазначеної у Договорі суми за взаємною згодою Сторін та встановили, що перегляд суми Договору обґрунтовується розрахунками і оформляється сторонами шляхом укладання додаткових угод, які є невід`ємними частинами цього Договору. 
61. Матеріали справи не містять доказів внесення сторонами змін до Договору в частині його ціни, укладення додаткової угоди про зменшення ціни Договору на 39 521, 32 гривень чи зміни погодженої сторонами договірної ціни в інший передбачений Договором спосіб.
62. Суд також враховує, що відповідно до умов Договору Замовник зобов`язався приймати виконані роботи згідно з актами приймання виконаних робіт та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, а також мав право здійснювати контроль та технічний нагляд за якістю, обсягами та вартістю будівництва об`єкта.
63. За пунктом 3.2.5. Договору, Замовнику надано право повернути документи Підряднику без здійснення оплати у разі їх неналежної підготовки та оформлення, у тому числі у зв`язку з невідповідністю наданих розрахунків вимогам чинного законодавства у сфері ціноутворення. 
64. Відповідно до пункту 4.5. Договору, передача та прийняття стає чинною лише після підписання відповідного Акта приймання-передачі виконаних робіт обома Сторонами.
65. Крім того, за змістом пункту 4.9. Договору, відповідні роботи вважаються переданими Підрядником та прийнятими Замовником з дати підписання обома Сторонами Актів приймання виконаних будівельних робіт та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат. 
66. Судом встановлено, що відповідач виконав передбачені Договором роботи, позивач прийняв такі роботи, а їх загальна вартість становила 790 426, 32 гривень, тобто відповідала погодженій сторонами ціні Договору.
67. КНМП "Рогатинська ЦРЛ" здійснило оплату прийнятих робіт у повному обсязі, перерахувавши Фізичній особі - підприємцю Стасінчук Христині Іванівні 790 426, 32 гривень з посиланням у призначенні платежу на Договір № 337 від 12.11.2024 та акт № 9070-02-1-1 від 26.11.2024.
68. Отже, перерахування відповідачу коштів у сумі 790 426, 32 гривень здійснено позивачем на виконання укладеного між сторонами Договору та в оплату виконаних і прийнятих за ним робіт.
69. Разом із тим, позивач просить стягнути з відповідача 39 521, 32 гривень, на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, посилаючись на встановлене Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області за результатами ревізії завищення вартості виконаних робіт на вказану суму.
70. Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
71. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
72. За змістом статті 1212 Цивільного кодексу України, зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна виникає за наявності сукупності таких умов: набуття або збереження майна однією особою за рахунок іншої та відсутність достатньої правової підстави для такого набуття (збереження) або відпадіння такої підстави в подальшому.
73. Отже, положення статті 1212 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню до коштів, набутих стороною на виконання чинного договору, якщо правова підстава їх набуття не була скасована, припинена або визнана недійсною та згодом не відпала.
74. У спірних правовідносинах правовою підставою отримання відповідачем 790 426, 32 гривень був Договір на виконання робіт № 337 від 12.11.2024, яким сторони визначили предмет робіт та погодили тверду договірну ціну в такому ж розмірі.
75. Матеріали справи не містять доказів того, що Договір у встановленому законом порядку визнаний недійсним, розірваний або припинений до виконання сторонами своїх зобов`язань, а погоджена сторонами ціна робіт була змінена у передбаченому Договором порядку.
76. За таких обставин суд не встановив відсутності правової підстави для отримання відповідачем спірної частини коштів на момент їх перерахування, так само як і відпадіння такої правової підстави після їх отримання.
77. Щодо посилання позивача на акт ревізії Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області від 27.03.2026 № 130904-21/10, яким встановлено завищення вартості виконаних робіт за Договором на суму 39 521, 32 гривень, суд зазначає таке.
78. Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні".
79. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).
80. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.
81. Згідно із Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (далі - Положення), Держаудитслужба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
82. Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи (п. 7 Положення).
83. Пунктом 6 Положення передбачено, що Держаудитслужба має право в установленому порядку, зокрема: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (пп. 16 п. 6 Положення); порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (пп. 20 п. 6 Положення); у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (пп. 23 п. 6 Положення).
84. Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп. 9 п. 4 Положення).
85. Згадані норми узгоджуються з положеннями статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, в пунктом 7 цієї статті передбачено право цього органу пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
86. Статтею 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" встановлено право органу державного фінансового контролю звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (п. 10), а також при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку (п. 13).
87. Згідно із частиною 3 статті 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.
88. Отже, контролюючий орган здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
89. При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначити їх розмір у встановленому законодавством порядку та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
90. Аналіз наведених норм свідчить про те, що контролюючий орган проводить державний фінансовий контроль щодо підконтрольних установ. Його вимоги, передбачені статтею 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", можуть бути адресовані виключно підконтрольним установам, а звернення до суду в інтересах держави можливе лише у випадку незабезпечення такими установами вимог щодо усунення порушень законодавства з питань збереження і використання активів, виявлених під час здійснення державного фінансового контролю.
91. Таким чином, Держаудитслужба, зобов`язана здійснювати державний контроль фінансово-господарської діяльності позивача та в разі виявлення порушень чинного законодавства та при виявленні збитків, має право визначити розмір цих збитків у встановленому законодавством порядку і пред`явити об`єкту контролю (позивачу) вимоги щодо усунення встановлених правопорушень. Такі вимоги, в силу вимог частини 3 статті 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.
92. Разом із цим, акт перевірки (аудиту) - це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки, виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу (Вимога щодо усунення встановлених правопорушень). Акти ревізії та документальних перевірок не мають обов`язкового характеру та не можуть оспорюватися в суді. Встановлені під час проведення контрольних заходів підрозділами аудиту факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним Господарським процесуальним кодексом України (подібні висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.12.2022 у справі № 922/2810/21, від 07.12.2021 у справі № 922/3816/19, від 21.05.2018 у справі № 922/2310/17, від 13.02.2018 у справі № 910/12793/17).
93. Судом також прийнято до уваги правові висновки вказані в постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 916/1906/18, в якій зазначено, що виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.
94. За висновком, викладеним у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 910/17984/16, акт ревізії Державної фінансової інспекції України не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії Державної фінансової інспекції України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася.
95. З матеріалів справи вбачається, що в складеному акті Держаудитслужби від 27.03.2026 № 130904-21/10 планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КНМП "Рогатинська ЦРЛ" за період з 01.07.2024 по 31.12.2025 зафіксовано відповідну інформацію про виявлені контролюючим органом порушення.
96. Водночас стала правова позиція у судовій практиці підтверджує, що акт ревізії не породжує обов`язкових юридичних наслідків для відповідача у цій справі, а обставини, викладені в акті підлягають доведенню на рівні з іншими обставинами, якими обґрунтовані вимоги та заперечення учасників справи.
97. Тому посилання позивача на акт ревізії Держаудитслужби від 27.03.2026 № 130904-21/10 як на самостійну підставу для стягнення з відповідача коштів, отриманих за виконані та прийняті позивачем роботи за Договором на виконання робіт № 337 від 12.11.2024, є необґрунтованим.
98. Відтак, акт ревізії від 27.03.2026 № 130904-21/10 підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі та сам по собі не є достатньою підставою для висновку про виникнення у відповідача цивільно-правового обов`язку повернути позивачу частину коштів, отриманих на виконання Договору. 
99. В матеріалах справи відсутні докази наявності у Замовника зауважень чи заперечень щодо обсягу та вартості виконаних робіт при їх прийнятті.
100. Водночас, факт виконання умов Договору на виконання робіт № 337 від 12.11.2024 та здійснення розрахунків між Замовником та Підрядником у розмірі, погодженому умовами Договору, сторонами підтверджується та не оспорюється.
101. Суду не надано інших належних та допустимих доказів, які б у сукупності з актом ревізії підтверджували відсутність правової підстави для набуття відповідачем спірних коштів або відпадіння такої підстави в подальшому.
102. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про існування між сторонами договірних правовідносин. Встановлені контролюючим органом порушення самі по собі не змінюють умов укладеного між сторонами Договору та не свідчать про відсутність або подальше відпадіння правової підстави для отримання відповідачем коштів за виконані та прийняті позивачем роботи.
103. Оскільки основна позовна вимога про стягнення з відповідача 39 521, 32 гривень задоволенню не підлягає, суд приходить до висновку про те, що похідні від неї вимоги про нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних до моменту виконання рішення суду також задоволенню не підлягають.
104. Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
105. Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
106. За правилами частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
107. Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
108. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
109. За приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
110. Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Висновок суду.
111. Відтак, здійснивши системний аналіз положень чинного законодавства України та оцінивши встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.
Судові витрати.
112. Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I Господарського процесуального кодексу України.
113. Згідно із частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
114. Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
115. Відповідно до положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік", розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу з 1 січня 2026 року складає 3 328 гривень.
116. За приписами пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1, 5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
117. Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0, 8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
118. За подання позову сплачено судовий збір у загальному розмірі 3 328, 00 гривень (платіжна інструкція № 9704 від 20.05.2026).
119. Оскільки позовна заява надійшла до суду в електронній формі через підсистему "Електронний суд", за означені позовні вимоги позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 2 662, 40 гривень із застосуванням коефіцієнту пониження ставки судового збору.
120. Таким чином при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 665, 60 гривень.
121. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
122. Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи відмову в задоволенні позову, сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2 662, 40 гривень покладається на позивача.
123. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України).
124. Згідно із частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
125. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
126. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідач подав договір про надання правової (правничої) допомоги від 24.06.2026, укладений між адвокатом Шунтовим Олександром Михайловичем та Фізичною особою - підприємцем Стасінчук Христиною Іванівною, в якому сторони погодили предмет договору, права та обов`язки сторін, гонорар, строк дії договору та інші умови.
127. За пунктом 3.2. договору, замовник оплачує послуги з надання правової допомоги в залежності від складності справи, тривалості судового процесу та витрати, необхідні чи понесені адвокатом для виконання визначених повноважень, в т.ч. пов`язані з виїздом за межі м. Івано-Франківська, в розмірі за домовленістю сторін.
128. Обсяг наданих послуг підтверджується підписаним сторонами актом про надання правничої допомоги від 26.06.2026 на суму 15 000, 00 гривень.
129. Отже, відповідно до вимог частин 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, відповідач подав відповідні докази, які підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість.
130. За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
131. Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
132. Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
133. Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
134. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
135. За статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
136. Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
137. Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
138. Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
139. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
140. Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
141. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
142. За приписами частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
143. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
144. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
145. Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
146. На підтвердження загальної вартості понесених витрат на правову допомогу заявник додав акт наданих послуг.
147. У вказаному акті зазначено, що відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 24 червня 2026 року, виконано наступні роботи: 
- консультації, вивчення матеріалів позовної заяви з додатками, законодавства (судової практики); подання відзиву на позовну заяву до Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/678/26 за позовом Комунального некомерційного медичного підприємства "Рогатинська центральна районна лікарня" до Фізичної особи - підприємця Стасінчук Христини Іванівни про стягнення 39 521, 32 гривень, кількість витрачених годин - 4 год., ставка за 1 год. – 3 000, 00 гривень, сума - 12 000, 00 гривень;
- здійснення представництва замовника в Господарському суді Івано-Франківської області у справі № 909/675/26, кількість витрачених годин - 1 год. - 3 000, 00 гривень; сума - 3 000, 00 гривень.
Всього: 5 год. на суму 15 000, 00 гривень.
148. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 викладена правова позиція про те, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
149. Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.
150. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою і необхідною.
151. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
152. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору або є неспівмірним зі складністю справи.
153. Дослідивши подані відповідачем докази на підтвердження вартості понесених витрат, застосовуючи критерії розумності та пропорційності, з урахуванням ціни позову, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, значення справи для сторін і того, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є непропорційним до предмета спору, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та стягнення з позивача на користь відповідача 5 000, 00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме складності справи, а також критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.
Керуючись статтями 73, 86, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У позові Комунального некомерційного медичного підприємства "Рогатинська центральна районна лікарня" до Фізичної особи - підприємця Стасінчук Христини Іванівни про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 39 521, 32 гривень – відмовити.

2. Судовий збір залишити за позивачем.

3. Стягнути з Комунального некомерційного медичного підприємства "Рогатинська центральна районна лікарня" (вул. Чорновола В., буд. 9, м. Рогатин, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, 77001; ідентифікаційний код: 01993581) на користь Фізичної особи - підприємця Стасінчук Христини Іванівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) – 5 000, 00 гривень (п`ять тисяч гривень) витрат на професійну правову допомогу.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. В частині стягнення 10 000, 00 гривень витрат на професійну правову допомогу Фізичної особи - підприємця Стасінчук Христини Іванівни - відмовити.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

8. Повний текст рішення складено - 16.09.2026.

Суддя В. В. Михайлишин