Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/3609/25
Номер провадження2/173/755/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

19 серпня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Салтикової С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 19.08.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 745441381 у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримала від товариства кредитні кошти з урахуванням усіх траншів у загальному розмірі 20736,00 грн та зобов`язалася повернути кредитні кошти і сплатити проценти за користування ними відповідно до умов, зазначених у договорі.
ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі, визначені умовами кредитного договору.
08.10.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № МВ-ТП/3, відповідно до якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному в Реєстрі прав вимоги.
28.05.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 28/0525-01, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги до відповідача.
Надалі право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на підставі договору факторингу № 16/07/25-Е від 16.07.2025 було відступлено на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС».
Відповідач не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого загальна сума заборгованості відповідача на момент подання позовної заяви за кредитним договором становить 56908,39 грн, яка складається з: 20500,88 грн - заборгованість за кредитом; 26157,07 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 10250,44 грн. – заборгованість за штрафними санкціями.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, але без стягнення заборгованості за штрафними санкціями, а також понесені у справі судові витрати.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, коли відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити з таких підстав.
Судом встановлено, що 19.08.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту у формі кредитної лінії, відповідно до п. 2.1 якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник - повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та комісію за надання кредиту.
Згідно з п. 2.2 договору загальний розмір кредиту становить 27000,00 грн, а відповідно до п. 2.3 договору перший транш у сумі 8400,00 грн було надано 19.08.2024 року. Пунктом 2.4 договору передбачено можливість надання позичальнику додаткових траншів, що збільшують загальний розмір кредиту.
Відповідно до п. 2.5 договору кредит надано для задоволення поточних споживчих потреб позичальника.
Згідно з п. 3.1 договору позичальнику встановлено дисконтний період кредитування тривалістю 14 календарних днів від дати отримання першого траншу. Пунктом 3.4 договору передбачено право позичальника на пролонгацію та поновлення дисконтного періоду на визначених договором умовах.
Відповідно до п. 5.1 договору кредитні кошти підлягали перерахуванню на платіжну картку позичальника № НОМЕР_1 хх-хххх-1968.
Пунктом 7.3 договору встановлено кінцеву дату повернення кредиту - 18 вересня 2029 року.
Відповідно до п. 8.3 договору базова процентна ставка за користування кредитом становить 1,5 % на день від суми залишку кредиту, що еквівалентно 547,50 % річних. У разі отримання додаткових траншів за цим договором після 21.07.2024 базова процентна ставка, яка використовується для нарахування процентів за цими додатковими траншами, обмежується та розраховується виходячи з максимального розміру денної процентної ставки, що складає 1 % за день користування таким траншем.
Пунктом 7.5 договору передбачено право позичальника достроково повернути кредит повністю або частково зі сплатою фактично нарахованих процентів та інших платежів, передбачених договором.
Відповідно до п. 4.10 договору договір укладено в електронній формі шляхом подання позичальником заявки через інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця, ознайомлення з офертою та її акцептування шляхом введення одноразового ідентифікатора, який використано сторонами як електронний підпис.
Також судом встановлено, що додатковими угодами від 27.08.2024, 28.08.2024, 01.09.2024, 02.09.2024 до кредитного договору № 745441381 від 19.08.2024 неодноразово вносилися зміни.
Зазначеними додатковими угодами сторони погоджували надання додаткових траншів кредиту, у зв`язку з чим загальний розмір кредитних коштів поступово збільшувався від 8400,00 грн до 20736,00 грн. Кредитні кошти перераховувалися на банківські платіжні картки позичальника, зокрема із маскованими реквізитами, визначеними у відповідних угодах.
Умовами договору та додаткових угод встановлено, що користування кредитом здійснюється із застосуванням базової процентної ставки у розмірі 1,0 % на день від залишку заборгованості, що відповідає 365,00 % річних. Також передбачалося застосування дисконтного періоду, за дотримання умов якого позичальнику надавалася можливість сплати процентів за зниженою ставкою, а після його закінчення проценти нараховуються за базовою ставкою.
Інші умови основного кредитного договору залишалися без змін та підлягали застосуванню в частині, що не була змінена додатковими угодами. Усі додаткові угоди укладалися в електронній формі через мобільний додаток «Moneyveo кредит онлайн» та є невід`ємними частинами кредитного договору.
Відповідно до зазначених вище умов договору та додаткових угод ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит шляхом перерахування коштів 19.08.2024 в сумі 8400,00 грн, 27.08.2024 в сумі 2128,00 грн, 28.08.2024 в сумі 3553,00 грн, 01.09.2024 в сумі 5124,00 грн, 02.09.2024 в сумі 1531,00 грн.
Надання кредитних коштів підтверджується платіжними дорученнями щодо переказу та зарахування коштів на банківську картку отримувача, а також випискою АТ КБ «ПриватБанк» за періоди з 19.08.2024-24.08.2024 та 27.08.2024-07.09.2024.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 745441381 від 19.08.2024, складеним ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», станом на 08.10.2024 загальна сума заборгованості становить 56908,39 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 20500,88 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом - 26157,07 грн; заборгованості за штрафними санкціями - 10250,44 грн.
08.10.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № МВ-ТП/3, згідно з умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право грошової вимоги за первинними договорами, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 745441381 від 19.08.2024.
На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає договір факторингу № МВ-ТП/3 від 08.10.2024, витяг з реєстру прав вимоги, а також довідку вих. № 2503 від 14.07.2025 на підтвердження оплати за договором факторингу.
Згідно з розрахунком, наданим ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», заборгованість відповідача за кредитним договором № 745441381 становить 56908,39 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом - 20500,88 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 26157,07 грн; заборгованість за штрафними санкціями - 10250,44 грн.
28.05.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 28/0525-01, відповідно до якого відбулося відступлення прав вимоги, у тому числі права вимоги до відповідача ОСОБА_1 .
На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає договір факторингу № 28/0525-01 від 28.05.2025, витяг з реєстру прав вимоги, а також платіжну інструкцію № 769 від 09.06.2025 на підтвердження оплати за договором факторингу.
16.07.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» уклали договір факторингу № 16/07/25-Е, за яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному в реєстрі прав вимоги.
На підтвердження переходу прав вимоги позивач надає договір факторингу № 16/07/25-Е від 16.07.2025, витяг з реєстру прав вимоги, а також платіжні інструкції № 446 від 21.11.2025, № 445 від 20.11.2025, № 443 від 19.11.2025, № 456 від 26.11.2025, № 453 від 25.11.2025 на підтвердження часткових оплат за договором факторингу.
Згідно з випискою з особового рахунку, складеною ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором № 745441381 від 19.08.2024, станом на 01.11.2025 сума заборгованості становить 56908,39 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом - 20500,88 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 26157,07 грн; заборгованість за штрафними санкціями - 10250,44 грн.
Разом із тим зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача лише заборгованість за основною сумою кредиту та процентами за користування кредитом, не заявляючи вимоги про стягнення штрафних санкцій. У зв`язку з цим суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог відповідно до положень статті 13 ЦПК України та не надає оцінки правомірності нарахування штрафних санкцій.
Дослідивши зміст кредитного договору, додаткових угод до нього та договорів факторингу, а також надані докази, суд доходить таких висновків.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми (частина друга статті 639 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладення електронних договорів визначаються Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статей 3, 11, 12 цього Закону електронний договір укладається шляхом направлення оферти та її акцепту, у тому числі шляхом вчинення дій, які відповідно до умов інформаційної системи свідчать про прийняття пропозиції. Електронний договір може бути підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203св20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі.
Як встановлено судом, відповідно до пункту 4.10 договору № 745441381 від 19.08.2024 договір укладено в електронній формі шляхом подання позичальником заявки через інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця, ознайомлення з офертою та її акцептування шляхом введення одноразового ідентифікатора, який використано сторонами як електронний підпис.
Таким чином, між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 19.08.2024 укладено договір № 745441381 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Уклавши зазначений договір, відповідач прийняла його умови, зокрема щодо розміру кредиту, порядку його надання, строку користування кредитом та сплати процентів.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною другою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.
Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало відповідачу кредит, а відповідач кошти не повернула, заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання умов договору, підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» як нового кредитора, який набув право грошової вимоги до відповідача в межах заявлених позивачем вимог.
Водночас відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не надала суду доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», а також не довела відсутності заборгованості.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» про стягнення заборгованості за договором № 745441381 від 19.08.2024 у розмірі 46657,95 грн є обґрунтованими та доведеними позивачем наявними в матеріалах справи доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у сумі 7000,00 грн.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
-складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
-часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
-обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
-ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
-чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
-чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
-поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
-дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Матеріали цивільної справи містять копії Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, додаткову угоду № 25771012299 від 11.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, акт приймання-передачі наданих послуг від 25.11.2025 з детальним описом наданих послуг, протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025.
Виходячи із положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерій її необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» витрати на правничу допомогу в суді в розмірі 7000,00 грн є завищеними.
Зокрема, суд звертає увагу, що справа стосується стягнення заборгованості за кредитним договором із позовними вимогами у розмірі 46657,95 грн, тобто у справі незначної складності, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, з огляду на ціну позову. Окрім цього, суд зауважує, що підготовка та ведення даної справи в суді не вимагали великого обсягу юридичної і технічної роботи.
З урахуванням усіх вищенаведених обставин, пропорційності та співмірності понесених судових витрат відносно предмета спору, суд доходить висновку про задоволення вимоги про відшкодування відповідачем позивачеві понесених судових витрат за надання правової допомоги частково та про стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн на відшкодування понесених витрат за надання правничої допомоги.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (02094, м. Київ, вул.. Юрія Поправка, буд. 6, кабінет 13, ЄДРПОУ 42986956) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 745441381 від 19.08.2024 у розмірі 46657,95 (сорок шість тисяч шістсот п`ятдесят сім) грн 95 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017.

Суддя:           Є.В. Челюбєєв