Справа № 638/17580/26
Провадження № 2-а/638/236/26
РІШЕННЯ
Іменем України
14 вересня 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
в с т а н о в и в:
27 липня 2026 року ОСОБА_1 за допомогою модуля ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до Шевченківського районного суду міста Харкова як до адміністративного з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до повідомлень в застосунку «Резерв+» 12.02.2026 щодо нього було винесено постанову № R351453 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП, якою провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП. Зазначені записи були внесені до Реєстру відповідно до компетенції ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Харкові, де позивач перебуває на обліку. 
Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, винесеною за відсутності будь-якої правової підстави та з грубим порушенням установленого законом порядку, з огляду на таке.
По-перше, як на момент прийняття оскаржуваної постанови, так і на теперішній час позивач має оформлену та чинну відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відомості про яку відображаються в електронному військово-обліковому документі у застосунку «Резерв+». 
08 жовтня 2025 року позивач особисто звернувся до відповідача з метою постановки на військовий облік та отримання паперового військово-облікового документа. Попри наявність діючої відстрочки, посадовим особам безпосередньо у приміщенні відповідача, замість прийняття документів мені було видано направлення № 5128814 від 08.10.2025 на проходження військово-лікарської комісії, а подані документи повернуто без розгляду. Посилання на пункт 63 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, посадовими особами відповідача до уваги взято не було, проігноровано. Того ж дня протиправність таких дій відповідача позивач підтвердив, звернувшись на гарячу лінію Міністерства оборони України (1512), працівники якої підтвердили відсутність правових підстав направляти особу з діючою відстрочкою на ВЛК.
14 жовтня 2025 року позивач повторно звернувся до відповідача та подав письмове звернення (зареєстроване за внутрішнім номером № 10143) з проханням скасувати помилково видане направлення на ВЛК та прийняти документи для оформлення військово-облікового документа. Після цього особисто звернувся до керівника відповідача, який за результатами спілкування розпорядився прийняти документи та скасувати раніше видане направлення. На пряме запитання посадові особи запевнили, що направлення буде скасовано того ж дня. Усупереч цьому, 27 жовтня 2025 року в застосунку «Резерв+» позивач отримав сповіщення про звернення відповідача до органів Національної поліції України з вимогою забезпечити його доставлення для складання протоколу про адміністративне правопорушення з підставою «не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК». Від проходження ВЛК позивач не відмовлявся та, з огляду на наявність відстрочки, не мав обов`язку її проходити. Неодноразові запити на виправлення недостовірних даних онлайн, подані через «Резерв+» результату не дали. Вичерпавши позасудові способи захисту, з огляду на зазначені протиправні дії відповідача, позивач був вимушений звернутися до суду з метою визнання їх протиправними та видалення внесених стосовно недостовірних відомостей. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 у справі № 520/29635/25, яке відповідачем в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 20.01.2026, зазначені дії відповідача визнано протиправними та зобов`язано останнього видалити відповідні дані з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. З метою примусового виконання цього рішення відкрито виконавче провадження ВП № 80463122.
Проте, замість виконання судового рішення у визначений ним спосіб – шляхом видалення даних – 12.02.2026 о 20:10 год. у Реєстрі одночасно з`явилися відомості про оскаржувану постанову № R351453 від 12.02.2026 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП із зазначенням причини «не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК», якою провадження у справі закрито у зв`язку із «Закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП», а також запис про заяву, яка значиться як подана позивачем «особисто». Позивач наголошує, що зазначеної заяви ніколи не подавав, її зміст дотепер йому невідомий, а відповідний запис не містить ані дати підписання, ані відомостей про накладення кваліфікованого електронного підпису. 
Копія оскаржуваної постанови позивачу не вручалася та не надсилалася у жодний передбачений законом строк і спосіб. Про її існування позивачу стало відомо виключно з повідомлень у застосунку «Резерв+». Після виявлення зазначених записів позивачем вживалися послідовні заходи для їх усунення. Зокрема, не погоджуючись із винесеною постановою, позивачем було подано заяву до Харківського окружного адміністративного суду в порядку статті 383 КАС України, оскільки саме наслідками винесення оскаржуваної постанови відповідач намагався виправдати нібито виконання рішення суду від 18.12.2025 в частині «видалення» зазначеного запису, який, замість видалення, фактично було змінено на інший. Увесь цей час позивач безперервно, у судовому та позасудовому порядку, оскаржував дії відповідача, у зв`язку з чим пропущення строку, встановленого статтею 286 КАС України, зумовлене поважними причинами. Станом на дату подання цього позову в Реєстрі продовжують міститися як запис про оскаржувану постанову, винесену протиправно, без жодної законної підстави та з порушенням установленого законом порядку, так і запис про «заяву», нібито подану позивачем особисто, що і зумовило звернення до суду з цим позовом.
Позивач наголосив, що жодної заяви, в якій визнавав вину у вчиненні будь-якого адміністративного правопорушення, і згоди на розгляд справи без його участі він до відповідача ніколи не подавав. Запис про «заяву», зазначену як подану мною «особисто», з`явився в Реєстрі 12.02.2026 о 20:10 – одночасно з оскаржуваною постановою, нібито винесеною за результатами розгляду цієї ж заяви. При цьому у відповідному записі поля «Начальнику» та «Дата підписання заяви» є порожніми, а відомості про накладення кваліфікованого електронного підпису відсутні (докази додаються). Сукупність наведених обставин – одночасність формування «заяви» та постанови, яка виключає будь-яку реальну процесуальну послідовність її подання, реєстрації та розгляду, у поєднанні з незаповненими обов`язковими реквізитами – підтверджує, що зазначена «заява» була штучно створена безпосередньо під час оформлення оскаржуваної постанови, а не подана позивачем особисто. Тож розгляд справи за відсутності позивача, згоду на що він не надавав, та без передбаченої законом підстави для такого розгляду, позбавив позивача всього обсягу гарантованих статтею 268 КУпАП прав. Оскаржувана постанова не відповідає жодному з критеріїв правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, визначених частиною 2 статті 2 КАС України: її винесено не на підставі закону, не у спосіб, визначений законом, необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення, та за повної відсутності події, яка могла б бути предметом розгляду.
З урахуванням викладеного, позивач просив суд:
1) Визнати протиправною та скасувати постанову № R351453 від 12.02.2026 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП, винесену, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_2 , та закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення;
2) Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ – НОМЕР_1 ) видалити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запис про заяву про визнання вини та згоду на розгляд справи без моєї участі, що значиться як подана мною «особисто»;
3) Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ – НОМЕР_1 ) видалити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запис про постанову № R351453 від 12.02.2026 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП.
Ухвалою суду від 28 липня 2026 року адміністративну позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання, призначене на 06 серпня 2026 року о 12:00 год.
Ухвалою суду від 06 серпня 2026 року за клопотанням позивача витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_3 наступні докази:
- оригінал або електронний примірник заяви, на підставі якої 12.02.2026 року розглянуто справу за моєї відсутності та винесено постанову № R351453 про закриття справи про адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП і яка у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів зазначена як подана мною, ОСОБА_1 , «особисто»;
- відомості, що дозволяють ідентифікувати зазначену заяву та джерело її походження, а саме: форму подання; повний текст заяви; дату і час надходження; вхідний реєстраційний номер за журналом обліку вхідної кореспонденції канцелярії відповідача; спосіб та канал подання; а також документи, що підтверджують факт надходження заяви відповідним каналом – дані електронної черги, записи журналу відвідувань із зразком особистого підпису в ньому (у разі особистого подання з урахуванням режимного характеру приміщення відповідача); відомості про поштове відправлення (у разі подання поштою); дані про кваліфікований електронний підпис (у разі подання в електронній формі).
Роз`яснено, що у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
07 серпня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, до якого долучено копію оскаржуваної постанови. У відзиві на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 проти позовних вимог заперечував та зазначив, що ОСОБА_1 , перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста самостійно звернувся із заявою, в якій зазначив, що не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності в порядку статті 279-9 КУпАП. 
З огляду на визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності, з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 КУпАП, відповідачем 12.02.2026 було винесено постанову № R351453 по справі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відомості про це та сама постанова містяться (відображаються) Електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного, резервіста, а тому є доступними для особи (надані та містяться в її розпорядженні). 
ОСОБА_1 у відповіді на відзив зазначив, що твердження про те, що він «САМОСТІЙНО звернувся із заявою, в якій зазначив, що не оспорюю допущене порушення та згоден на притягнення мене до адміністративної відповідальності за моєї відсутності» не відповідає дійсності, оскільки він жодної такої заяви ніколи не подавав. Крім того звернув увагу суду, що у відзиві стверджується, що заяву нібито подано «засобами електронного кабінету» призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Натомість в оскаржуваній постанові, наданій разом із цим же відзивом, зазначено: «Спосіб надходження заяви: Особисто в паперовій формі». Ці два твердження є взаємовиключними: заява не може бути одночасно поданою через електронний кабінет і особисто в паперовій формі. Відтак надані у відзиві пояснення є очевидно недостовірними, а відповідач не здатний пояснити навіть те, яким саме чином до нього нібито надійшов документ, що став єдиною підставою для винесення оскаржуваної постанови. 
Крім того позивач зауважив, що всупереч вимогам 247, 280, 279-9, 283 КУпАП постанова має численні вади та недоліки, які виходять за межі формальних неточностей, зокрема: постанова не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи; у постанові міститься посилання на статтю 247 КУпАП, проте не зазначено який саме пункт частини 1 цієї статті застосовано; жодних матеріалів справи про адміністративне правопорушення відповідач не надав - постанова посилається на розгляд матеріалів справи, якої в дійсності не існувало; постанова не підписана. Вказані обставини свідчать, що справа реально ніким не розглядалася, а постанова була лише автоматично сформована в Реєстрі за шаблоном, що становить грубе порушення вимог статей 279-9, 280 та 283 КУпАП. Крім того розділ постанови про вручення її копії не заповнений, хоча форма постанови містить спеціально передбачений розділ для фіксації вручення. 
Ухвалою суду від 14 вересня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 роз`єднано та виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання видалити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів запису про заяву про визнання вини та згоду на розгляд справи без участі, що значиться як подана «особисто», та запису про постанову № R351453 від 12.02.2026 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП.
В судове засідання сторони не з`явилися, про судове засідання повідомлені належним чином. Позивач просив суд розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на обліку як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_6 ; вид обліку – рядовий, сержантський і старшинський склад запасу, солдат; користується правом на відстрочку. Вказана обставина підтверджується наданими позивачем копією з онлайн застосунку «Резерв+» та сторонами не заперечується, отже не є спірною.
12 лютого 2026 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 прийнято Постанову № R351453, якою справу про адміністративне правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_1 закрито; причина закриття справи: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. 
В постанові також містяться наступні відомості:
Графа «За матеріалами справи про адміністративне правопорушення установлено» - не заповнена;
Дата надходження від особи заяви, в якій вона зазначає що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності) - 06.02.2026;
Спосіб надходження заяви - Особисто в паперовій формі;
Короткий зміст заяви: Повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з порушенням правил військового обліку (законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Щодо поновлення строку на подання позову.
Відповідно до ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).
Суд вважає, що позивач пропустив встановлений строк для оскарження постанови з поважних причин, оскільки копія оскаржуваної постанови позивачеві не вручалася та не направлялася, враховуючи відсутність доказів протилежного. Зі змістом постанови позивач ознайомився лише 07 серпня 2026 року внаслідок подання її до суду відповідачем.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено ст. 286 КАС України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 9 КАС України, судом здійснено повну перевірку оскаржуваної постанови на відповідність вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 2 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП Відповідно орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Статтею 279-9 КУпАП встановлено особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву.
Відповідно до ст. 279-9 КУпАП у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У постанові про накладення адміністративного стягнення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України визначають розмір штрафу на рівні мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (частиною статті) цього Кодексу за вчинення такого правопорушення (ч. 2, 3 ст. 279-9 КУпАП).
Отже, передбачений ст. 279-9 КУпАП спрощений порядок розгляду справ передбачає можливість здійснення розгляду справи та винесення постанови з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 КУпАП. Водночас проведення такого спрощеного порку розгляду справ можливе виключно у разі надходження від особи особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста заяви про те, що вона не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності.
Під час розгляду справи позивач категорично заперечував ту обставину, що звертався до відповідача в порядку ст. 279-9 КУпАП із заявою про те, що не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач не надав суду доказів того, що ОСОБА_1 звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про те, що він не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за її відсутності.
Крім того, суд враховує суд враховує істотні суперечності в доводах відповідача, що стосуються фактичних обставин справи, пов`язаних з поданням вказаної заяви. Так, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивач подав заяву засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Натомість в оскаржуваній постанові зазначено, що заяву подано особисто в паперовій формі. Такі два твердження відповідача є взаємовиключними, оскільки заява не може бути одночасно поданою через електронний кабінет і особисто в паперовій формі. 
Ухвала суду від 06 серпня 2026 року про витребування доказів, а саме оригіналу або електронного примірника такої заяви, а також відомостей, що дозволяють ідентифікувати зазначену заяву та джерело її походження, відповідач не виконав, витребувані судом докази не подав.
Відповідно до ч. 9 ст. 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.
Враховуючи, що зазначені докази витребовувалися на підтвердження або спростування обставини щодо подання позивачем заяви, передбаченої ст. 279-9 КУпАП, суд визнає доведеними доводи ОСОБА_1 про те, що він не подавав до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви про те, що він не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за її відсутності. 
Враховуючи відсутність факту подання ОСОБА_1 заяви про те, що він не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за її відсутності, у ІНФОРМАЦІЯ_1 були відсутні правові підстави для розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст. 279-9 КУпАП.
Таким чином, оскаржувану постанову винесено не на підставі закону, не у спосіб, визначений законом, як того вимагає п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України.
Крім того, оскаржувана постанова не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, згідно з якою постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Всупереч вимогам ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова не міститься опису обставин, установлених при розгляді справи, оскільки графа постанови: «За матеріалами справи про адміністративне правопорушення установлено» - не заповнена. 
Суд наголошує, що за змістом ст. 7, 9 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, серед іншого, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Відповідно до статті 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, за наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу. 
Стаття 247 КУпАП, своєю чергою, розрізняє такі обставини за їх правовою природою: відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1) означає, що правопорушення не існувало взагалі, тоді як закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП (пункт 7), лише унеможливлює накладення стягнення за правопорушення, факт якого при цьому не спростовується.
Верховний Суд послідовно виходить із того, що застосування статті 38 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП – через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (постанови Верховного Суду від 04.04.2023 у справі № 908/807/18, від 26.01.2022 у справі № 465/674/19, від 16.04.2019 у справі № 927/623/18, від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16). 
Тобто підстава закриття, передбачена пунктом 7 частини першої статті 247 та статтею 38 КУпАП, за самою своєю правовою конструкцією застосовна виключно до випадків, коли правопорушення було вчинено і лише сплив часу перешкоджає накладенню стягнення.
Натомість, у справі, що розглядається, жодної події правопорушення не існувало, вина не встановлювалася і встановлюватися не могла, оскільки жодних обставин, які би стали підставою для висновку про наявність події і складу адміністративного правопорушення в діях позивача відповідачем всупереч вимогам ст. 7, 9, 245, 280 КУпАП не встановлено і такі відомості всупереч вимогам ст. 283 КУпАП в оскаржуваній постанові не зазначені.
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що за встановлених обставин, які не доводять поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у відповідача як у суб`єкта владних повноважень були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, оскільки провадження у справі підлягало закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Суд не вбачає підстав для оцінки доводів позивача щодо обставин, пов`язаних з направленням його на ВЛК, оскільки відсутні підстави вважати, що оскаржувану постанову було прийнято саме у зв`язку з відмовою від проходження ВЛК, враховуючи, що постанова взагалі не містить фактичних підстав її прийняття. 
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Щодо позовних вимог про визнання оскаржуваної постанови протиправною, то вони задоволенню не підлягають, враховуючи, що перелік судових рішень у ч. 3 ст. 286 КАС України є вичерпним та не наділяє місцевий загальний суд як адміністративний правом визнати рішення суб`єкта владних повноважень протиправним.
На підставі ст. 139 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 532,48 грн.
Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, 121, 139, 241-246, 286 КАС України, суд
у х в а л и в: 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення – задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення № R351453 від 12 лютого 2026 року про закриття справи про адміністративне правопорушення. 
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № R351453 від 12 лютого 2026 року про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 – скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса ВПО: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 532,48 грн (п`ятсот тридцять дві гривні 48 копійок). 
Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 14 вересня 2026 року.
Суддя І.П. Латка