ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2026 року
м. Київ

справа № 217/92/23
провадження № 61-18703св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп»,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Авдіївського міського суду Донецької області від 07 серпня 2023 року у складі судді Проніна С. Г. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року у складі колегії суддів Тимченко О. О., Зубакової В. П., Остапенко В. О., 

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди. 

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 31 березня 2021 року він уклав з ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» в електронній формі договір № 60200164970 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше. 07 грудня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір № 2017120701 про участь постачальника в системі ПлатиПізніше (факторингу). 

На виконання договору № 60200164970 позивач частково здійснив оплату, а саме 31 березня 2021 року - 2 760,00 грн, 28 квітня 2021 року - 5 520,80 грн, 26 червня 2021 року - 8 281,20 грн, 30 липня 2021 року - 5 520,80 грн. Разом з тим, станом на 19 травня 2023 року відповідач грубо порушує своє зобов`язання, відмовляється від зобов`язання, не хоче передавати йому у користування та у власність речі, які він набув у власність у продавця, не передавав йому накладну, акт приймання-передачі, паспорти, сертифікати відповідності на речі (товари), гарантійні талони тощо, а також відмовляється повернути раніше сплачені ним грошові кошти, чим грубо порушує його права споживача та завдає йому матеріальної та моральної шкоди. 

Станом на 29 травня 2023 року загальна сума коштів, які він сплатив відповідачу становить 22 082,80 грн.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 16 червня 2023 року, просив стягнути з відповідача на свою користь суму сплачених ним коштів у розмірі 22 082,80 грн, пеню згідно із частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 505 911,91 грн, суму заборгованості згідно зі статтею 625 ЦК України у розмірі 1 048,84 грн та 6 933,37 грн, моральну шкоду у розмірі 150 000,00 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Авдіївський міський суд Донецької області рішенням від 07 серпня 2023 року, яке залишив без змін Дніпровський апеляційний суд постановою від 29 листопада 2023 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з недоведеності тверджень позивача про неотримання товару та, оцінивши докази у їх сукупності, суд не знайшов підстав для повернення позивачу грошових коштів, які були сплачені на виконання укладеного договору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги 

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2023 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Рух справи в суді касаційної інстанції 

Верховний Суд ухвалою від 09 січня 2024 року відкрив касаційне провадження у зазначеній справі та витребував її із Авдіївського міського суду Донецької області.

12 березня 2024 року справу передано колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

У касаційній скарзі як підставу для касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заявник вказує, що суд навмисно не дав йому змоги брати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відзив на касаційну скаргу 

У лютому 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 31 березня 2021 року ФОП ОСОБА_2 , як постачальник товару, та позивач ОСОБА_1 , як клієнт в електронній формі уклали договір № 60200164970 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, який підписаний сторонами шляхом ідентифікації та використання електронного цифрового підпису (т. 1 а. с. 17, 18).

Товаром/послугою згідно пунктом 1 вказаного договору та рахунку № 34727 від 31 березня 2021 року є: AMD RYZEN(Vinga CS110В /Вентилятор be quiet! Pure Wings 2/ AMD Ryzen 5 1600X/ Кулер DeepCool Gamma Archer PRO /8GB DDR4 - 2400 RAM/ GeForce GTX 1650, 4GB/ B450MH, миша комп`ютерна, клавіатура акційна від Prime, флешка на 8GB, ігрова поверхня Gembird MP-AlBl-Grey, встановлення антивірусу «Total Security 360 Захисти свої інвестиції» (т. 1 а. с. 153).

Договором від 31 березня 2021 року № 60200164970 визначено адресу експлуатації товару: АДРЕСА_1.

Пунктами 8.1, 8.2 вказаного договору визначено, що клієнт отримує товари (послуги) у постачальника на умовах цього договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання цього договору всі існуючі і майбутні права постачальника за цим договором відступаються на користь Процесинг-центра. Порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається цим договором та правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно наказу від 05 лютого 2018 року №05/02-18 (далі - Правила), що є невід`ємною частиною цього договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі на сайті paylater.com.ua.

Згідно пунктом 4 договору, умовами пакету фінансування є вид договору: для товарів - прямий лізинг, для послуг - надання послуг з розстроченням платежів; платіж при укладенні договору (від розрахункової загальної суми платежів): 10 %; кількість місячних платежів (крім першого) - 9; розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення договору; перехід права власності на товари до клієнта - виплата всіх зобов`язань за договором.

Відповідно до пунктів 2, 3 договору розрахункова загальна сума платежів - 27 604,00 грн, у тому числі платіж при укладанні договору - 2 760,40 грн. Пакет фінансування - 10 платежів+.

У пункті 7 договору зазначений Процесинг-центр - ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп».

Пунктами 10.2.1, 10.2.2 договору передбачено, що постачальник зобов`язаний надати клієнту товари (послуги), згідно встановленого договором переліку товарів (послуг), забезпечувати гарантійний сервіс, якщо він передбачений гарантійними умовами виробника або постачальника.

Пунктом 9 договору визначені умови отримання товарів (послуг), а саме: якщо за умовами Пакету фінансування не вказано інше, надання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання цього договору клієнтом та постачальником. У разі якщо момент підписання цього договору не співпадає у часі з моментом надання клієнту товарів (послуг), клієнт може отримати товари (послуги) на підставі іншого первинного документа (накладної або акту). При цьому, датою отримання клієнтом товарів (послуг) вважається дата підписання клієнтом відповідного первинного документа (накладної або акту). Підпис клієнта на цьому договорі та/або накладній (акті) свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації. У разі якщо клієнт не отримав товари (послуги) або повернув товари (послуги) постачальнику протягом 14 календарних днів, клієнт зобов`язаний повідомити про це Процесинг-центр в семиденний строк, шляхом відправки повідомлення на адресу електронної пошти, зазначену в пункті 7.1 договору. Підписами на цьому договорі сторони засвідчують необхідність здійснення клієнтом оплати платежу при укладенні цього Договору у повному розмірі, передбаченому Пакетом фінансування, в строк до моменту фактичного отримання клієнтом товару.

Відповідно до пунктів 13.1, 13.2 договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом строку, визначеного періодом та кількістю періодичних платежів, якщо інше не встановлено в пакеті фінансування, цей договір вважається автоматично пролонгованим на кожний наступний рік, якщо зобов`язання сторін за цим договором на кінець строку його дії не є погашеними. Цей договір припиняє свою дію в момент повного і належного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

Згідно з пунктом 13.7 договору, клієнт ознайомився з правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше в редакції згідно наказу від 05 лютого 2018 року № 05/02-18, зміст Правил є зрозумілим для клієнта, і він погоджується їх дотримуватись та виконувати.

Пункт 14 договору містить графік сплати місячних платежів.

Договір підписав ФОП ОСОБА_2 як постачальник та електронним підписом ОСОБА_1 як клієнт, із зазначенням, що цифровий підпис є аналогом власноручного підпису. Договір укладений в електронній формі, що згідно пункту 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору в письмовій формі та підписаного власноруч.

Також договір містить дату і час укладання, а саме: 31 березня 2021 року 18 год 26 хв 12 секунд.

07 грудня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» та ФОП ОСОБА_2 уклали договір № 2017120701 про участь постачальника в системі ПлатиПізніше (Факторингу). За цим договором постачальник відповідно до пункту 1.1 постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» здійснює факторингове фінансування відступлених ФОП ОСОБА_2 ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. Сторони домовляються при цьому діяти відповідно до Правил участі постачальника в системі ПлатиПізніше, поточна редакція яких діє згідно наказу від 13 березня 2015 року № 1, які затверджуються ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» та є невід`ємною частиною договору № 2017120701 про участь постачальника в системі ПлатиПізніше (факторингу) від 07 грудня 2017 року. Даний договір підписаний сторонами та був чинним станом на 31 березня 2021 року. Отже, на підставі даного договору всі права вимоги платежів, у тому числі за договором № 60200164970, перейшли від ФОП ОСОБА_2 до товариства.

Згідно розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 22 березня 2017 року № 455 ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів). Вказане підтверджується у тому числі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи (т. 1 а. с. 118-121).

До матеріалів цивільної справи долучені Правила отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізніше (нова редакція), затверджені наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» від 05 лютого 2018 року № 05/02-18 (т. 1 а. с. 80-92).

Згідно пунктів 1.2-1.4 Правил, вони регулюють відносини між Процесинг-центром, постачальниками, клієнтами, які уклали договір на умовах цих Правил. Ці Правила встановлюють порядок та умови отримання клієнтами товарів і послуг у постачальників, розмір та порядок оплати платежів, строки розрахунків, відповідальність сторін, порядок вирішення спорів, інші умови, за якими сторони повинні дійти згоди для укладення та виконання договору відповідно до чинного законодавства України. Ці Правила є договором приєднання у розумінні статті 634 ЦК України. Підписанням договору клієнт приєднується до цих Правил. Вони є невід`ємною частиною кожного договору з моменту його укладання.

Розділами 4 та 5 Правил встановлений порядок отримання товарів і послуг та порядок укладення договору за допомогою електронного підпису.

Згідно пунктів 4.1, 4.2, 4.12 Правил для отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше, клієнт подає заявку на отримання товарів (надання послуг) Процесинг-центру через постачальника, який є учасником системи ПлатиПізніше. Заявка подається в довільній формі і обов`язковою містить інформацію про клієнта, інформацію про постачальника, обраний пакет фінансування, перелік товарів (їх комплектацію), послуг, а також інші дані на вимогу Процесинг-центра. Заявка приймається до виконання постачальником після прийняття Процесинг-центром рішення про задоволення заявки.

Пунктом 4.14 Правил визначено, що якщо інше не вказано в договорі, підписання клієнтом договору засвідчує факт отримання товарів (надання послуг) в належній кількості, стані та в комплектності згідно умов договору, та без зовнішніх дефектів і інших недоліків.

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3, 5.5, 5.7-5.9 Правил сторони домовилися, що договір укладається в електронній формі на веб-сайті Процесинг-центра www.dogovor.paylate.com.ua згідно статей 207, 639 ЦК України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію». У разі прийняття позитивного рішення по заявці клієнта, Процесинг-центр інформує клієнта шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці та/або шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу, зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні товарів (послуг) у системі ПлатиПізніше містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню, клієнт заходить на веб-сайт Процесинг-центра dogovor.paylale.com.ua. Здійснивши авторизований вхід до своєї облікової сторінки на веб-сайті Процесинг-центра, клієнт проходить ідентифікацію своєї особи, обравши на свій розсуд канал ідентифікації за допомогою сервісу BankID. Після чого ознайомлюється з цими Правилами та, ставлячи відповідну відмітку, клієнт підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись положень цих Правил. Після ознайомлення з цими Правилами клієнт отримує доступ до договору в електронній формі. Даний договір є персоналізованим та містить усі істотні умови договору та персональні дані клієнта, з урахуванням цих Правил, Пакету фінансування та заявки клієнта. Клієнт підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма істотними умовами договору з моменту кліку по кнопці "ПІДПИСАТИ", яка розміщена в нижньому правому куті договору.

Згідно меморіальних ордерів, позивач частково здійснював оплату за договором № 60200164970, а саме: 31 березня 2021 року - 2 760,00 грн (меморіальний ордер від 31 березня 2021 року № L0331RJYE0); 28 квітня 2021 року - 5 520,80 грн (меморіальний ордер від 28 квітня 2021 року № @2PL724231); 26 червня 2021 року - 8 281,20 грн (меморіальний ордер від 26 червня 2021 року № @2PL779245); 30 липня 2021 року - 5 520,80 грн (меморіальний ордер від 30 липня 2021 року № @2PL465053).

Згідно експрес-накладної ТОВ «Нова Пошта» № 20450368256046, наданої на запит ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» позивач 04 квітня 2021 року отримав визначений договором товар.

Великоновосілківський районний суд Донецької області рішенням від 22 липня 2022 року, яке залишив без змін Дніпровський апеляційний суд постановою від 02 листопада 2022 року, у справі № 220/2328/21 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про захист прав споживачів відмовив у повному обсязі.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Законом України «Про захист прав споживачів» регулюються відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлені права споживачів, а також визначений механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Суд установив, що факт отримання позивачем товару за договором підтверджується наданою відповідачем експрес-накладною. Доводи позивача про неотримання товару також спростовуються рішенням суду у справі № 220/2328/21, яким встановлено, що позивач самостійно замовив товар, отримав його та здійснював оплату, фактично визнавши укладення і виконання договору. 

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не довів обставин неотримання товару, а наявні у справі докази не підтверджують підстав для повернення сплачених за договором грошових коштів.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій (статті 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України). Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Верховний Суд відхиляє доводи позивача щодо неучасті у судовому засіданні у режимі відеоконференції, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справі «Пономарьов проти України» та ін.) повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції.

Викладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне судове рішення лише з формальних підстав (частина друга статті 410 ЦПК України).

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої інстанції та апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Авдіївського міського суду Донецької області від 07 серпня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: | А. І. Грушицький
| І. В. Литвиненко
| Є. В. Петров