П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/2669/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
14 вересня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивачка звернулась до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2024 р. №4428 «Про результати службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 ». Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести спеціальне розслідування нещасного випадку за фактом смерті солдата ОСОБА_2 із врахуванням аргументів позовної заяви та відповідно складанням акту НВ-3.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2024 №4428 "Про результати службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 ".
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести спеціальне розслідування нещасного випадку за фактом смерті солдата ОСОБА_2 із складанням акту НВ-3 та врахуванням висновків суду у даній справі.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2129,92 грн за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого ВДРАЦС у м.Хмельницькому ЦЗМУ Міністерства юстиції України 03.09.2021 позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .
01.07.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 призвано на військову службу за мобілізацією на підставі Указу Президента України «Про оголошення загальної мобілізації» від 24.02.2022 р. №69/2022.
Надалі ОСОБА_2 проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил України та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2022 р. №32 був зарахований до списків особового складу даної частини.
Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2024 р. №145 та припису від 01.05.2024 р. №569 ОСОБА_2 переміщено до військової частини НОМЕР_3 , куди останній повинен був прибути в строк до 04.05.2024.
04.05.2024 року о 16.10 год. під час слідування до місця призначення на автомобілі по автодорозі М-29 на 144 км. зі сторони м.Дніпро у напрямку м.Харків ОСОБА_2 не впорався із керуванням, виїхав за межі проїзної частини, де відбулось перекидання транспортного засобу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримав численні важкі травми та був доставлений до Новомосковської ЦРЛІЛ, а в подальшому у реанімаційне відділення КП «ДОКЛ ім. Мечникова», де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер внаслідок від отриманих травм, про що Городоцьким ВДРАЦС у Хмельницькому районі Хмельницької області ЦМУ Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 13.05.2024.
За даним фактом була здійснена доповідь від 07.05.2024 до Вищого командування, а 08.05.2024, з метою з`ясування всіх обставин, на підставі статті 85 Дисціплінарного Статуту, Інструкції № 332 та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.05.2024 № 2167 було призначено розсування.
Військової частиною НОМЕР_1 проведено розслідування нещасного випадку, що призвів до смерті ОСОБА_2 . У результаті розслідування було складено акт про нещасний випадок НВ-2 від 20.10.2024, який затверджено Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2024 №4428 "Про результати службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 ".
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2024 № 4428 «Про результат службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_3 », враховуючи обставини смерті, констатовано, що нещасний випадок (травмування солдата ОСОБА_4 , що потягло за собою смерть) настав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, під час прямування військовослужбовця до військової частини НОМЕР_3 . Нещасний випадок пов`язаний з проходженням солдатом ОСОБА_5 військової служби, та не пов`язаний із виконанням обов`язків військової служби.
Позивачка вважає такий наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернулась до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту визначає Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно із ч.1 ст.11 вказаного Закону, законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, дія якого неодноразово продовжувалася і такий триває до тепер.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі - Закон № 2232-XII).
Військова служба, відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно із ч.4 ст.2 Закону № 2232-XII, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (надалі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту, порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Згідно статей 47, 84 - 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (надалі - Порядок № 608).
Пунктом 5 розділу 1 Порядку № 608 передбачено, що розслідування нещасних випадків, професійних захворювань, аварій проводиться відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360.
Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за № 1667/37289, визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України».
Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу десятого пункту 2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, та з метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням і веденням обліку нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями Збройних Сил України, затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (надалі - Інструкція № 332).
Розділ II Інструкції № 332 визначає процедуру розслідування та обліку нещасних випадків.
Пунктом 1 розділу II Інструкції № 332 передбачено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
Згідно з приписами п.5 розділу II Інструкції №332, командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку.
Пунктом 8 розділу II Інструкції № 332 установлено, що комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана: обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо; з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієї Інструкції; скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.
Отже, командир військової частини після отримання рапорту зобов`язаний організувати проведення розслідування та його документальне оформлення згідно з вимогами цієї Інструкції.
Комісія з розслідування після розгляду та вивчення інформації, що міститься в первинному рапорті та наданих разом з ним документах, оформлює акт за формою НВ-2 та у разі, якщо випадок за висновком комісії визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, складає акт за формою НВ-3.
Так, судом першої інстанції вказано на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2024 № 4428 «Про результат службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_3 », враховуючи обставини смерті, констатовано, що нещасний випадок (травмування солдата ОСОБА_4 , що потягло за собою смерть) настав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, під час прямування військовослужбовця до військової частини НОМЕР_3 . Нещасний випадок пов`язаний з проходженням солдатом ОСОБА_5 військової служби, та не пов`язаний із виконанням обов`язків військової служби.
За наслідками службового розслідування було складено акт НВ-2 та відповідні матеріали було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Водночас, згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Як зазначалось вище, що процедура проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту регламентована Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 р. № 332.
Відповідно до п.10 Розділу 2 Інструкції №332 обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, є: виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні; виконання завдань відповідно до розпоряджень та наказів командира військової частини в позаслужбовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні на території військової частини та поза її межами; прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, пішки або на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності; прямування потерпілого військовослужбовця до місця відрядження і у зворотному напрямку на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності.
Як встановлено судом першої інстанції, потерпілий ОСОБА_2 прямував з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_3 відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2024 №145 та припису від 01.05.2024 №569.
Відтак нещасний випадок (дорожньо-транспортна пригода), який трапився 04.04.2024, в результаті якого настала смерть ОСОБА_2 , відбувся під час прямування на службу, а також на виконання наказу командира військової частини.
Отже, нещасний випадок відбувся під час виконання потерпілим обов`язків військової служби.
Згідно із п.1 Розділу 3 Інструкції №332 спеціальному розслідуванню підлягають нещасні випадки з військовослужбовцями зі смертельним наслідком за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби.
Колегія суддів враховує, що оскільки нещасний випадок (дорожньо-транспортна пригода), який трапився 04.04.2024, в результаті якого настала смерть ОСОБА_2 , відповідно до п.2 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та п.10 Розділу 2 Інструкції №332 є пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби, військовою частиною НОМЕР_1 безпідставно не проведено спеціального розслідування нещасного випадку з військовослужбовцем зі смертельним наслідком та не складено за його результатами акту за формою НВ-3.
Згідно із п.4 Розділу 3 Інструкції №332, якщо за висновком комісії з розслідування в акті за формою НВ-2 випадок визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, у військовій частині, де стався нещасний випадок, протягом доби на кожного потерпілого складаються та подаються на затвердження командиру військової частини акти за формою НВ-3. У цьому разі в актах за формою НВ-3 замість підписів членів комісії з розслідування робиться запис: «Складено відповідно до акта спеціального розслідування».
У п.6 акту розслідування нещасного випадку від 20.10.2024 р. зазначено, що нещасний випадок із ОСОБА_2 не пов`язаний із виконанням військового обов`язку, оскільки на момент випадку останній справи та посаду у військовій частині НОМЕР_1 здав.
Однак, суд апеляційної інстанції враховує, що наведене вище суперечить ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», згідно якої закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) військовослужбовець не виключається та контракт не припиняється (не розривається) у разі настання випадків, передбачених законодавством.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що нещасний випадок із солдатом ОСОБА_2 є випадком, коли останній зі списків особового складу військової частини виключенню не підлягав.
Відповідно до п.1-2 Розділу 5 Інструкції №280 військовослужбовці, які переміщуються по службі з одного місця проходження військової служби до іншого, під час прямування рахуються як поповнення і можуть переміщуватись у складі команд або самостійно. Облік військовослужбовців, які не прибули у визначений строк до нового місця служби, продовжує вестися у військових частинах, якими вони були направлені. Організація розшуку та вжиття заходів щодо з`ясування причин відсутності військовослужбовців покладається на командира (начальника) органу управління, військової частини, установи, який їх відправив.
Отже, потерпілий ОСОБА_2 , який до нового місця служби не прибув, продовжував обліковуватись у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Крім того, у п.3.9. акту розслідування нещасного випадку від 20.10.2024 р. вказано, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.05.2024 р. №156 було внесено зміни до наказу командира цієї ж частини від 01.05.2024 р. №145 щодо виключення ОСОБА_2 зі списків особового складу частини. Відповідно до вказаних змін, 01.05.2024 р. потерпілого зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 виключено не було і він перебував там на день настання нещасного випадку (дорожньо-транспортної пригоди) 04.05.2024.
Відповідно до вказаних обставин потерпілий ОСОБА_2 на момент настання нещасного випадку перебував у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 , то останній станом на час настання нещасного випадку проходив військову службу у вказаній частині та виконував обов`язки військової служби у той же час.
За таких обставин позиція апелянта про те, що здача посади та справ має наслідки тотожні припиненню військової служби є безпідставними.
З огляду на наведене вище, службове розслідування нещасного випадку, оформлене актом від 20.10.2024 та затверджене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2024 №4428 проведене всупереч вимогам Інструкції №332 в частині непроведення спеціального розслідування смерті, що мало у свою чергу неналежне встановлення дійсних обставин події та висновків за результатом розслідування.
За вказаних обставин наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2024 №4428 «Про результати службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 » є протиправним та обґрунтовано скасовано судом першої інстанції. 
Враховуючи наведене вище, порушене право позивача належним чином відновлено шляхом зобов`язання військову частину НОМЕР_1 провести спеціальне розслідування нещасного випадку за фактом смерті солдата ОСОБА_2 із складанням акту НВ-3 та врахуванням висновків суду у даній справі.
Стосовно висновків суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, колегія суддів зважає на наступне. 
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Водночас, відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні на користь якої ухвалено судове рішення всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi V. Italy), № 34884/97).
Так, судом першої інстанції враховано, що з огляду на категорію даної справи, співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, а також ціною позову та (або) значенням справи для сторони є розмір витрат на професійну правничу допомогу 10000,00 грн. 
Водночас, в апеляційній скарзі не зазначено інших розрахунків, які на переконання відповідача є співмірними для відшкодування у межах даної справи, а тому суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованою позицію апелянта в цій частині. 
Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог.
А тому доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 травня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий | | | Шидловський В.Б.
Судді | | | Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.