Справа № 211/11741/25
Провадження № 2/211/1590/26

Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

23 липня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді Юзефовича І.О.,
за участю:
секретаря судового засідання Андрійченко А.Ю.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування та просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 до складу якого входить житловий будинок А-1, загальною площею 59,7 кв.м., житловою площею 42,9 кв.м., літня кухня Б, вбиральня В, гараж Г. душова Ж, паркан № 1-2, замощення I, водопровід II, сарай Д, сіни – а, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за нею право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0,0404 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову зазначила, що її матері ОСОБА_5 на праві приватної власності належить 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 до складу якого входить житловий будинок А-1, загальною площею 59,7 кв.м., житловою площею 42,9 кв.м., літня кухня Б, вбиральня В, гараж Г. душова Ж, паркан № 1-2, замощення I, водопровід II, сарай Д, сіни – а. Відповідачу ОСОБА_3 належить 1/6 частина будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом видане 04.06.1997 року, завідуючою Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., зареєстровано в реєстрі за № 2468. Відповідачу ОСОБА_4 належить 1/6 частина будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом видане 04.06.1997 року, завідуючою Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., зареєстровано в реєстрі за № 2468. 28.10.1997 року ОСОБА_5 отримала державний акт на право приватної власності землі на 2/3 частини земельної ділянки площею 0,0404 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа земельної ділянки складає 0,0606 га. В 2010 році ОСОБА_5 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла відповідачу ОСОБА_3 , яка являється її донькою. Однак, після цього, відповідач ОСОБА_3 змінила своє ставлення до матері, у них виникали сварки, що призвели до погіршення стану здоров`я матері. В результаті погіршення взаємовідносин, матір ОСОБА_5 склала новий заповіт на користь позивача, яким належну їй частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , заповіла позивачу ОСОБА_2 . За життя, отримати кадастровий номер на земельну ділянку ОСОБА_5 не мала змоги, оскільки відповідач ОСОБА_3 не надала свою згоду на отримання кадастрового номеру. Після смерті матері, позивач звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності за законом та заповітом, при цьому, інші спадкоємці першої черги: відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не зверталися до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні оригінали правоустановчих документів, відсутній кадастровий номер на земельну ділянку та наявним спором між спадкоємцями. Враховуючи зазначене, з метою реалізації своїх спадкових прав, позивач просить суд задовольнити заявлені вимоги.
Ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.
За клопотанням представника позивача адвоката Примакова К.О. було витребувано з нотаріальної контори спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Примаков К.О. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовні вимоги.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відзиву суду не надали. 
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Як встановлено судом, на підставі свідоцтва про право власності від 04 червня 1997 року та свідоцтва про право на спадковість за законом від 04 червня 1997 року, ОСОБА_5 належало 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , інші 1/6 частина вказаного нерухомого майна належить ОСОБА_3 та 1/6 частина належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04 червня 1997 року (а.с. 14,15, 21, 21зв – копії свідоцтв про право власності, копія витягу).
28.10.1997 року ОСОБА_5 отримала державний акт на право приватної власності землі на 2/3 частини земельної ділянки площею 0,0404 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16, 17- копія державного акту).
За життя, ОСОБА_5 був складений заповіт від 10.09.2014 року, зареєстрований у реєстрі за №1245, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. відповідно до якого ОСОБА_5 належну їй частку житлового будинку з господарчими побудовами та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заповідає ОСОБА_2 (а.с.47, 47 зв. - копія заповіту).
Матір позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 26 - копія свідоцтва про смерть, а.с. 29 - копія свідоцтва про народження, а.с. 30 – копія свідоцтва про укладання шлюбу).
Позивач, після смерті матері ОСОБА_5 , звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом/законом на спадкове майно після померлої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Є.М. від 17.09.2025 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом/законом, у зв`язку з відсутністю оригіналів правоустановчих документів на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , відсутністю кадастрового номеру на земельну ділянку 0,0404 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка є об`єктом спадкового майна та наявним спором між спадкоємцями щодо розміру їх часток у спадщині (а.с. 50 - копія постанови).
Відповідно до статей 1216-1218, 1220, 1222, 1223 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1234 Цивільного кодексу України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Частиною 1 ст. 1235 Цивільного кодексу України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до ч. 1 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
За змістом ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Частиною 1 статті 1273 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ч.1 ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.
У статтях 15 та 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, та одним із способів захисту прав та інтересів є, зокрема, визнання права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.
Але як вбачається з матеріалів цивільної справи та спадкової справи у позивача наразі виникли реальні умови, які обмежують її право у реалізації своїх прав на належне їй спадкове майно.
Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Стаття 392 Цивільного кодексу України встановлює, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку (постанова Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі N 227/3750/19 (провадження N 61-16069св20).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене вище та наявність заповіту померлої ОСОБА_5 , суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0,0404 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки іншого шляху для захисту прав позивача немає - позовні вимоги слід задовольнити.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , до складу якого входить житловий будинок А-1, загальною площею 59,7 кв.м., житловою площею 42,9 кв.м., літня кухня Б, вбиральня В, гараж Г, душова Ж, паркан № 1-2, замощення I, водопровід II, сарай Д, сіни – а, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0,0404 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя        І.О.Юзефович