Справа № 523/7374/26
Провадження №2/523/5264/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2026 р. м.Одеса   

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Далеко К.О.,
за участю секретаря судового засідання - Дяченко Т.С.,
розглянувши у відритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу № 523/7374/26 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Клевер», третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору  ОСОБА_2 про визнання нарахування боргу безпідставним та зобов`язання списати заборгованість, 
ВСТАНОВИВ:
І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.
Доводи позову. 
13.04.2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Клевер», третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору  ОСОБА_2 про захист прав споживачів, яким просить:
- визнати нарахований відповідачем борг по квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який був відкритий на нового власника ОСОБА_1 , та сформований до 27.03.2023 року, за період з липня 2022 року по березень 2023 року, у сумі 1673,66 грн. безпідставним, та зобов`язати відповідача списати (виключити) з особового рахунку № НОМЕР_1 цю заборгованість, що виникла до 27.03.2023 року. Також просить стягнути судові витрати на його користь з відповідача.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 07 липня 2022 року ОСОБА_1 на підставі договору іпотеки набув у власність квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав №305055983 від 15.07.2022 року.
Попередня власниця ОСОБА_2 відмовилася від добровільного звільнення квартири, та продовжувала користуватися квартирою та споживати комунальні послуги, у тому числі послуги з отримання теплової енергії до 27.03.2023 року. 
Отже 07.07.2022 року, ставши титульним власником квартири, ОСОБА_1 не отримав а ні фізичного, а ні фактичного доступу до свого вищевказаного майна, та був обмежений в своїх правах на володіння та користування майном, відповідно не повинен та не може нести відповідальність (тягар) за споживання та оплату послуг з управління багатоквартирним будинком попередньою власницею ОСОБА_2 , яка відмовлялася від виселення та передачі квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 до 27.03.2023 року.
07 вересня 2022 року позивач, за для уникнення непорозумінь у майбутньому з підприємствами, що надають комунальні послуги, вчинив активні дії та направив у тому числі відповідачу у справі, заяву в якій повідомив про факт переходу права власності на квартиру, факт відмови попередньої власниці добровільно звільнити квартиру, факт продовження споживання попередньою власницею послугами які надаються комунальними службами за вказаною адресою. 
Крім того, позивач у заяві просив відповідача: 1) Тимчасово відключити від електромереж або припинити іншими засобами подання електроенергії до квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , до подачі власником- ОСОБА_1 особистої заяви про відновлення підключення до електромереж. 2) Вжити заходів за для унеможливлення самовільного підключення до електромереж осіб, які незаконно на даний час знаходяться в квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . 3) Розмежувати (розділити) облік взаєморозрахунків та нараховувати заборгованість за нараховані комунальні послуги на попередніх власників квартири, у зв`язку з фактичним споживанням ними послугами, до часу фактичної передачі квартири в користування нового власника ОСОБА_1 , про що буде повідомлено додатково. 4) Надати звірку взаєморозрахунків за надання послуг за квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в розрізі місяців за останні 24 місяця. 5) Вживати своєчасних дій по стягненню заборгованості за надання послуг з попередньої власниці споживача, за для уникнення непорозумінь щодо заборгованості з новим власником ОСОБА_1 
14 вересня 2022 року відповідач надав відповідь № 614, в якій фактично ухилився від вирішення питань, порушених у заяві поданої позивачем 07.09.2022 року, чим вчинив бездіяльність, що у тому числі призвело до виникнення спору.
У вересні 2022 року попередня власниця ОСОБА_2 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , державного реєстратора Хоміної Марії Ігорівни Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення державної реєстрації, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та поновлення запису про право власності в Державному реєстрі.
27 лютого 2023 року Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси у справі 523/10947/22 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , державного реєстратора Хоміної Марії Ігорівни Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення державної реєстрації, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та поновлення запису про право власності в Державному реєстрі - залишено без розгляду. 
27 березня 2023 року попередня власниця квартири ОСОБА_2 виселилась з квартири та передала ключи від квартири представнику позивача, що підтверджується Актом про добровільне виселення та звільнення квартири від 27.03.2023 року який був підписаний особисто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (адвокатом Степанко Є.С.) якому передавалися ключи від квартири.
Також, 27.03.2023 було складено додатково Акт про добровільне виселення та звільнення квартири АДРЕСА_2 за підписом сусідів, та осіб які засвідчили факт звільнення квартири та зафіксували покази лічильників обліку електричної енергії на рівні 020406 та обліку води на рівні 01122.
Рішенням Пересипського районного суду м. Одеси від 17.02.2026 року у справі 523/26437/25 встановлено, що в період з липня 2022 року по 27 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 фактично не користувався послугами з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , не маючи доступу до квартири.
Разом із тим, не зважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідача щодо розмежування нарахувань за комунальні послуги, відповідачем було нараховано позивачу 1673,66 гривень за період з липня 2022 року по з 27.03.2023 року, а саме у той час коли він не був фактичним споживачем наданих відповідачем послуг. 
Вказана заборгованість позивачем не визнається та є протиправною. Вказані дії стали підставою для звернення до суду із даним позовом.
Доводи відзиву на позов. 
05.02.2026 року сторона відповідача скористалась своїм право на подач відзиву на позов, яким позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Обґрунтовано відзив на позов тим, що ТОВ КК « Клевер» надає послугу з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_3 на підставі Договору Про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.
Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_4 був укладений 01 червня 2017 року між ТОВ «ЖЕП «Суворовський» (наразі - ТОВ «Керуюча компанія «КЛЕВЕР») та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , від імені яких діяв в.о. голови Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради Александрочкін О.Ю. Укладання цього договору відбулось на підставі Розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.05.2017р. № 302р, згідно якому ТОВ «ЖЕП «Суворовський» (наразі – ТОВ «Керуюча компанія «КЛЕВЕР») було призначено управителем багатоквартирних будинків у Суворовському районі м. Одеси. Таким чином товариство є управителем багатоквартирного будинку та надає послугу з управління багатоквартирним будинком, яка є житловою послугою. 
Житлова послуга з управління багатоквартирним будинком відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є житловою послугою, яка входить до переліку житлово-комунальних послуг, надається всім співвласникам багатоквартирного будинку, пов`язана з утриманням і управлінням спільного майна, та не пов`язана з фактом проживання у квартирі. 
Комунальні послуги (зокрема постачання електричної енергії, газу, водопостачання та водовідведення) мають індивідуалізований характер та надаються безпосередньо споживачу у зв`язку з фактичним споживанням відповідних ресурсів. Їх обсяг прямо залежить від факту користування та може бути індивідуально обліковуваним.
Таким чином, житлова послуга не є комунальною послугою, це обслуговування будинку як об`єкта. Нарахування плати за житлову послугу здійснюється не щодо особи як фактичного користувача приміщення, а щодо об`єкта нерухомого майна, власник якого є співвласником спільного майна будинку та зобов`язаний брати участь у витратах на його утримання.
Обсяг житлової послуги визначений нормами Закону України «Про житлово -комунальні послуги» та включає: - утримання і збереження спільного майна багатоквартирного будинку; - організацію технічного обслуговування будинку; - управління будинком як цілісним об`єктом нерухомого майна.
Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.
Частиною 3 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. 
Таким чином, обов`язок зі сплати вартості житлової послуги виникає у співвласника у зв`язку з самим фактом набуття права власності на квартиру та участю у спільній власності на майно багатоквартирного будинку, тоді як обов`язок зі сплати комунальних послуг пов`язується з фактичним споживанням відповідних ресурсів.
Доводи Позивача про те, що після набуття 07.07.2022 року права власності на квартиру він не отримав фактичного доступу до неї та був позбавлений можливості володіння і користування майном, у зв`язку з чим не повинен нести витрати на оплату послуг з управління багатоквартирним будинком, є юридично неспроможними та ґрунтуються на неправильному розумінні правової природи спірних правовідносин.
Набуття права власності на квартиру є юридичним фактом, з яким закон пов`язує виникнення у особи статусу співвласника спільного майна багатоквартирного будинку та, відповідно, обов`язку брати участь у витратах на його утримання. Такий обов`язок виникає незалежно від фактичного користування квартирою або наявності доступу до неї.
Доводи відповідача про те, що обов`язок зі сплати вартості послуг має нести попередній власник квартири, який фактично продовжував проживати у ній до 27.03.2023 року, є безпідставними, оскільки така позиція фактично ігнорує розмежування зобов`язань за періодами володіння майном.
У зв`язку з переходом права власності Відповідачем здійснено розмежування періодів нарахувань за особовими рахунками відповідних власників, зокрема відкрито новий особовий рахунок на ім`я Позивача, за яким нарахування здійснюються з 07.07.2022 року — дати набуття ним права власності на квартиру.
Обставини, пов`язані з не виселенням попереднього власника та фактичним користуванням ним квартирою без правових підстав, можуть свідчити про наявність спору між Позивачем та попереднім власником щодо користування майном або відшкодування збитків, однак не впливають на обсяг та характер зобов`язань Позивача перед Відповідачем як управителем багатоквартирного будинку, адже визначальним для встановлення належного боржника є саме факт набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, а не обставини фактичного користування квартирою чи наявності доступу до неї. 
Таким чином, відсутність у Позивача фактичного доступу до квартири не звільняє його від обов`язку зі сплати вартості послуг з управління багатоквартирним будинком, а наведені ним доводи не спростовують правомірності нарахування відповідних платежів.
Доводи відповіді на відзив. 
06 травня 2026 року позивачем подано відповідь на відзив. У вказаній відповіді позивач зазначив про те, що представник відповідача обрав тактику намагатися перевести увагу суду, на ніби то наявність різниці між житловою та комунальною послугою в контексті розгляду даної справи. Разом із тим, як комунальні, так і житлова послуги надаються споживачу, а не квартирі. Доводи представника відповідача про те, що перехід права власності на нерухоме майно є безумовною підставою для пред`явлення боргу новому власнику є помилковою, оскільки позивач не отримав у володіння квартиру. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Тобто, він як новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Враховуючи зазначене, просив задовольнити позовні вимоги.
Доводи заперечення на відповідь на відзив.
12.05.2026 року сторона відповідач повторно звертає увагу суду, що предметом спору є нарахування плати за послугу з управління багатоквартирним будинком, а не стягнення заборгованості за індивідуально спожиті комунальні послуги. Позивач фактично ототожнює зазначену послугу з комунальними послугами, споживання яких залежить від фактичного користування житлом, що є помилковим. Послуга з управління багатоквартирним будинком надається не окремій особі та не окремій квартирі, а співвласникам багатоквартирного будинку як єдиного комплексу нерухомого майна. До її складу входять дії та витрати, пов`язані з утриманням спільного майна: прибирання місць загального користування, технічне обслуговування внутрішньо будинкових мереж, обслуговування ліфтів (за їх наявності), освітлення місць загального користування, санітарне утримання прибудинкової території та інші необхідні роботи, які здійснюються незалежно від фактичного проживання власника у квартирі. Саме тому обов`язок співвласника брати участь у витратах на утримання будинку виникає з моменту набуття права власності на квартиру, а не з моменту фактичного заселення чи користування житлом. Жодна норма закону не ставить виконання цього обов`язку у залежність від факту проживання у квартирі або фактичного користування нею. Доводи Позивача про нібито неотримання квартири у володіння не спростовують факту набуття ним права власності та відповідного статусу співвласника багатоквартирного будинку. Посилання Позивача на судову практику Верховного Суду є вибірковими та не враховують характер спірних правовідносин. Наведені ним постанови стосуються або переходу боргів попередніх власників, або оплати фактично спожитих комунальних послуг, тоді як у даній справі такі вимоги не заявляються. Отже, твердження Позивача про покладення на нього «боргів попереднього власника» не відповідають фактичним обставинам справи.
ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2026 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. 
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 26 травня 2026 року залучено до участі у справі третю особу – ОСОБА_2 .
Судом здійснювалось фіксування судового засідання, в порядку ч.1 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в дати явки сторін до судового засідання. 
ІІІ. Позиції сторін.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, на адресу суду через підсистему «Електронний суд» направив заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, також просив провести розгляд справи у його відсутність.
Представник відповідача ТОВ «Керуюча компанія «Клевер» - Красюк І.А. до судового засідання не з`явилась, заявою просила здійснити розгляд справи у її відсутність, відмовивши у задоволенні позовних вимог.
Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином. 
ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази, суд дійшов до наступного висновку. 
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтею першою Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Судом встановлено, що 07 липня 2022 року ОСОБА_1 на підставі договору іпотеки набув у власність квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав №305055983 від 15.07.2022 року. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Клевер» надає послугу з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.
Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_4 був укладений 01 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово експлуатаційне підприємство «Суворовський» (наразі - ТОВ «Керуюча компанія «КЛЕВЕР») та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , від імені яких діяв в.о. голови Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради Александрочкін О.Ю. Укладання цього договору відбулось на підставі Розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.05.2017р. № 302р, згідно якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово експлуатаційне підприємство «Суворовський» (наразі – ТОВ «Керуюча компанія «КЛЕВЕР») було призначено управителем багатоквартирних будинків у Суворовському районі м. Одеси.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Суворовський» змінило назву на «Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суворовський», про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань від 14.08.2017 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Суворовський» змінило назву на «Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Клевер», про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань від 21.04.2023 року.
Таким чином, товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Клевер» є управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 та надає послугу з управління багатоквартирним будинком.
07 вересня 2022 року позивач направив відповідачу заяву, якою повідомив про факт переходу права власності на квартиру, факт відмови попередньої власниці добровільно звільнити квартиру, факт продовження споживання попередньою власницею послугами, які надаються комунальними службами за вказаною адресою. Крім того, позивач у заяві просив відповідача: 1. Тимчасово відключити від електромереж або припинити іншими засобами подання електроенергії до квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , до подачі власником- ОСОБА_1 особистої заяви про відновлення підключення до електромереж. 2. Вжити заходів за для унеможливлення самовільного підключення до електромереж, осіб які незаконно на даний час знаходяться в квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . 3. Розмежувати (розділити) облік взаєморозрахунків та нараховувати заборгованість за нараховані комунальні послуги на попередніх власників квартири у зв`язку з фактичним споживанням ними послугами, до часу фактичної передачі квартири в користування нового власника ОСОБА_1 про що буде повідомлено додатково. 4. Надати звірку взаєморозрахунків за надання послуг за квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в розрізі місяців за останні 24 місяця. 5. Вживати своєчасних дій по стягненню заборгованості за надання послуг з попередньої власниці споживача, за для уникнення непорозумінь щодо заборгованості з новим власником ОСОБА_1 
14 вересня 2022 року відповідач надав відповідь за № 614 на заяву позивача від 07 вересня 2022 року, якою повідомив про те, що зокрема відповідно до абз. 9 п. 41 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком, співвласники зобов`язані інформувати управителя про зміну власника житла. Пунктом 30 даних правил передбачено, що співвласник не звільняється від обов`язку оплати послуги з управління у разі тимчасової відсутності його та/або членів сім`ї. 
У вересні 2022 року ОСОБА_2 , попередній власник квартири, звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , державного реєстратора Хоміної Марії Ігорівни Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення державної реєстрації, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), поновлення запису про право власності в Державному реєстрі.
27 лютого 2023 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси вказаний позов було залишено без розгляду.
27 березня 2023 року попередня власниця квартири ОСОБА_2 виселилась з квартири та передала ключі від квартири представнику позивача.
Факт звільнення квартири 27.03.2023 року підтверджується Актом про добровільне виселення та звільнення квартири від 27.03.2023 року, який був підписаний особисто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (адвокатом Степанко Є.С.), якому передавалися ключи від квартири. 
27.03.2023 року було складено Акт про добровільне виселення та звільнення квартири за підписом сусідів, та осіб які засвідчили факт звільнення квартири, та зафіксували покази лічильників обліку електричної енергії на рівні 020406, та обліку води на рівні 01122.
06.04.2023 року, 09.07.2023 року, 11.08.2023 року та 08.12.2025 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявами, які за своєю суттю, серед іншого, містили пропозицію щодо вирішення спору мирним шляхом.
Листами від 05.05.2023 року, 08.08.2023 року, 09.01.2026 року ТОВ «КК «КЛЕВЕР» повідомило позивачу ОСОБА_1 , що обставини пов`язані з проживанням у квартирі інших осіб, неможливістю користування майном або відсутністю доступу до нього, не впливають на момент виникнення права власності, та не змінюють юридичного статусу власника. Житлова послуга, яку надає відповідач, не є комунальною послугою, це обслуговування будинку як об`єкта. Обсяг житлової послуги визначений нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та включає: утримання і збереження спільного майна багатоквартирного будинку; організацію технічного обслуговування будинку; управління будинком як цілісним об`єктом нерухомого майна. Обов`язок зі сплати житлової послуги виникає з моменту набуття права власності, а не з моменту фактичного користування квартирою. Оскільки право власності у позивача виникло з 07.07.2022 року, то нарахування вартості послуги з 07.07.2022 року є правомірним та обґрунтованим.
Згідно Довідки ТОВ «Керуюча компанія «КЛЕВЕР» від 09.01.2026 року б/н, за адресою: АДРЕСА_1 , наявні два особових рахунки:
-НОМЕР_2 відкрито на ОСОБА_4 , заборгованість станом на 01.01.2026 року перед ТО «КК «КЛЕВЕР» складає 11765,96 грн;
-11201003965 відкрито з 07.07.2022 року на ОСОБА_1 , заборгованість станом на 01.01.2026 року перед ТО «КК «КЛЕВЕР» складає 13068,55 грн. 
Позивач ОСОБА_1 не визнає наявність у нього обов`язку сплачувати заборгованість за послуги, за період з липня 2022 року по березень 2023 року у сумі 1673,66 грн, посилаючись на те що він хоч і набув право власності 07 липня 2022 року на квартиру, але не отримав фактичного доступу до неї, та був позбавлений можливості володіння і користування майном.
Згідно відомостей нарахувань та оплат, за адресою: АДРЕСА_1 , за період з липня 2022 року по березень 2023 року, заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком складає 1673,66 грн.
Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Обсяг житлової послуги визначений нормами Закону України «Про житлово комунальні послуги» та включає: - утримання і збереження спільного майна багатоквартирного будинку; - організацію технічного обслуговування будинку; - управління будинком як цілісним об`єктом нерухомого майна.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку. 
Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.
Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.
З огляду на викладене, суд погоджується із доводами сторони відповідача ТОВ «Керуюча компанія «КЛЕВЕР», що обов`язок зі сплати вартості житлової послуги виникає у співвласника, у зв`язку з самим фактом набуття права власності на квартиру, та участю у спільній власності на майно багатоквартирного будинку, тоді як обов`язок зі сплати комунальних послуг пов`язується з фактичним споживанням відповідних ресурсів. 
Матеріалами справи підтверджується, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у позивача виникло з 07.07.2022 року. 
Управителем було прийняте рішення щодо відкриття нового особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , за яким обліковуються нарахування та оплати з 07.07.2022 року. Загальна сума боргу станом на 09.01.2026 року складає 13 068,55 грн (тринадцять тисяч шістдесят вісім грн, 55 коп.).
Суд констатує, що нарахування позивачу ОСОБА_1 за послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювалось відповідачем ТОВ «Керуюча компанія «КЛЕВЕР» з моменту набуття ним права власності на квартиру - з 07.07.2022 року. 
Таким чином, доводи позивача щодо нарахування йому боргів попереднього власника, є необґрунтованими.
До доводів позивача ОСОБА_1 щодо того, що після набуття 07.07.2022 року права власності на квартиру він не отримав фактичного доступу до неї, та був позбавлений можливості володіння і користування майном, у зв`язку з чим не повинен нести витрати на оплату послуг з управління багатоквартирним будинком, суд ставиться критично. 
Суд виходить із того, що з моменту набуття права власності на квартиру, у особи виникає статус співвласника спільного майна багатоквартирного будинку, а відповідно і обов`язок брати участь у витратах на його утримання. Такий обов`язок виникає незалежно від фактичного користування квартирою або наявності доступу до неї, що прямо передбачено ч. 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». 
З моменту відчуження квартири попередній власник втратив статус співвласника багатоквартирного будинку, а отже - і обов`язок брати участь у витратах на утримання його спільного майна. Натомість Позивач, набувши право власності, став належним суб`єктом відповідного обов`язку перед управителем. 
Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. 
Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Житлова послуга з управління багатоквартирним будинком відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є житловою послугою, яка входить до переліку житлово-комунальних послуг, надається всім співвласникам багатоквартирного будинку та пов`язана з утриманням і управлінням спільного майна, а не з фактом проживання у квартирі. 
Житлова послуга не є комунальною послугою, це обслуговування будинку як об`єкта.
Не використання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для звільнення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. 
Таким чином, обов`язок зі сплати житлової послуги виникає з моменту набуття права власності, а не з моменту фактичного користування квартирою.
Позиція щодо обов`язку власника сплачувати житлову послугу незалежно від фактичного проживання є сталою у судовій практиці. Зокрема, Верховний Суд у своїх постановах зазначає, що: не проживання у квартирі або невикористання майна не звільняє власника від обов`язку з його утримання (постанова Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 522/1916/16-ц); послуга з управління багатоквартирним будинком надається всім співвласникам незалежно від користування окремими приміщеннями (постанова Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 761/40136/16-ц); обов`язок сплачувати витрати на утримання спільного майна є наслідком права власності, а не факту проживання (постанова Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 910/10864/19).
Посилання на неможливість користування квартирою у зв`язку перебуванням у ній інших осіб не звільняє власника від обов`язку сплачувати житлову послугу. 
Правовідносини між управителем та власником квартири є самостійними та не залежать від цивільно-правових спорів між власником та третіми особами.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі №757/29813/17-ц, "не проживання відповідача (боржника) у квартирі, яка належить йому на праві власності, та факт відсутності його реєстрації у цій квартирі не звільняє його як власника квартири від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг".
В свою чергу, якщо позивач ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 своїми діями завдала йому шкоди, своєчасно не звільнивши квартиру, він не позбавлений права звернення до суду за захистом своїх прав до неї. 
Посилання позивача на необхідність застосування при вирішенні вказаного спору правових висновків, викладених у постановах ВС ВП у справі № 757-45133-15-ц від 08.05.2018 року; ВС КГС у справі № 910-8815-18 від 26.09.2019 року; ВС КЦС у справі №686-6276-19 від 01.09.2020 року; ВС КЦС у справі № 521-6969-15ц від 07.02.2018 року, ВС КГС у справі № 904-1053-17 від 16.05.2018 року, ВС КЦС у справі № 210 5796-16-ц від 18.03.2019 року, ВС КЦС у справі № 686-6276-19 від 01.09.2020 року, є нерелевантним, оскільки у даній справі, та у вищезазначених справах на які посилається позивач, встановлені різні фактичні обставини.
Наприклад, у справі №686/6286/19, Верховним Судом зроблено висновок проте, що діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо неоговорено в договорі купівлі-продажу, тобто обов`язок сплати виникає саме з моменту зміни власника, а стягнення заборгованості попереднього власника можливе лише у випадку якщо це прямо не передбачено договірними відносинами між попереднім власником та новим.
В свою чергу, у даній справі, право власності набуто відповідачем у порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку», заборгованість нарахована за послуги з управління багатоквартирним будинком, саме з моменту зміни власника, а не за комунальні послуги за фактом їх споживання, як у справі № 686/6286/19, та інших вищезазначених справах Верховного Суду. 
Так само, ухвалення судом рішення по даній справі, не свідчить про ухвалення судом різних судових рішень, за одними і тими самими обставинами справи, зокрема про його суперечність рішенню по справі № 523/26437/25. 
Суд констатує, що даний позов пов`язаний із законністю нарахування заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком, обов`язок сплати яких виникає незалежно від фактичного користування квартирою або наявності доступу до неї, що прямо передбачено ч. 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». В свою чергу, позов у справі № 523/26437/25 був пов`язаний із законністю нарахування заборгованості за комунальні послуги, із споживання теплопостачання, яке фактично здійснювалося не власником. Суд вважає, що по тій справі мав значення факт фактичного споживання послуги, на відміну від цієї справи. Крім того, суд зазначає що рішення суду по справі № 523/26437/25 не набрало законної сили, оскаржено до Одеського апеляційного суду. 
Також, постанови у справах 334/4430/20, 766/20608/19, 334/1621/21, в яких позивач був учасником справи, та на які він посилається у позові, прийняті судами апеляційних інстанцій, а тому не мають для суду преюдиційного значення. Також, вони прийняті не за тотожних обставин справи, а тому не є релевантними. 
Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що наводячи у позові перелік справ, вирішених на користь позивача судами апеляційних інстанцій, останній не зазначає про наявність в Єдиному реєстрі судових рішень і протилежної судової практики, зокрема постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року 489/4062/25 було задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. 
З огляду на викладене, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 позбавлені доказового та правового обґрунтування, а тому доходить висновку про відмову у задоволенні позову. 
Керуючись ст.ст.12, 13,76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Клевер», третя особа яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору:  ОСОБА_2 про визнання нарахування боргу безпідставним та зобов`язання списати заборгованість – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення складено 22.07.2026 року, у зв`язку із періодичною відсутністю в суді світла, а також роботою суду в обмеженому режимі, у зв`язку із пошкодженням приміщення суду у результаті ракетної атаки по м. Одеса 15.07.2026 року, та постійними ракетними атаками в районі розташування приміщення суду. 

Суддя         К.О. Далеко