ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4636/26 Справа № 215/3052/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Камбул М.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.,
суддів – Акуленка В.В., Остапенко В.О.
секретар судового засідання – Лідовська А.А.
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Виконавчий комітет Тернівської районної в місті ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2026 року, яке ухвалено суддею Камбул М.О., присяжними Бакун А.І., Больвак О.В., у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 13 січня 2026 року,
В С Т А Н О В И В
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки, в якій просить визнати свого брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, та призначити заявника опікуном над ним. 
В обґрунтування заяви вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився рідний брат заявника ОСОБА_2 . Прізвища у них різні у зв`язку з тим, що заявник 07.08.2003 році змінив своє прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». Від самого народження брат є інвалідом з дитинства, має діагноз: F70.0 психічні розлади та супутні захворювання. Все життя брат проживав разом з батьками. У 2020 році померла мати заявника, і він забрав брата до себе у Київську область, село Росава, щоб здійснювати догляд за ним. У квітні 2023 року заявник разом з братом переїхав до їх батька у м. Кривий Ріг. У липні 2023 батько ОСОБА_5 помер. Зараз заявник фактично проживає за адресою реєстрації місця проживання брата ОСОБА_6 : АДРЕСА_1 . 
Також заявник зазначає, що на третій групі інвалідності його брат перебуває з 1998 року та потребує медичної, психолого-педагогічної, професійної, трудової реабілітації. Внаслідок хронічного психічного розладу брат не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду у зв`язку з цим може бути визнаний недієздатною особою. Брат має проблеми з опорно-руховим апаратом, мовленням, слухом, дезорієнтований у просторі і часі, самостійно не здатний себе забезпечити продуктами харчування, приготуванням їжі. Траплялися часті випадки, що брат покидав квартиру, кудись йшов блукати, і заявник його шукав скрізь. Бувало, що зачиняв двері, нікому не відкривав декілька днів, що довелося вибивати двері, тому заявник вимушений звернутись до суду з заявою про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки. Визнання особи недієздатною заявнику потрібне для того, щоб встановити опіку над братом, так як він не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та він не має дружини, батьків, ні інших рідних чи двоюрідних братів та сестер, у нього залишився лише один кровний родич це заявник.
Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2026 року заяву ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна – задоволено частково.
Визнано недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Покладено обов`язки опікуна над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на орган опіки та піклування Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради до призначення опікуна у встановленому законом порядку.
Встановлено строк дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною - два роки.
У задоволенні іншої частини вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його заяви у повному обсязі, посилаючись на те, що, внаслідок неналежного дослідження та оцінки доказів, судом першої інстанції не встановлені фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було надано належної уваги тій обставині, що заявник є єдиним родичем недієздатного.
Судом не було враховано подання органу опіки, яким перевірено всі обставини щодо можливості призначення заявника опікуном недієздатного ОСОБА_2 та не враховано, що він відповідає усім вимогам до опікуна.
Відзив на апеляційну скаргу заявника не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника адвоката Лушпенка Д.С., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився громадянин ОСОБА_2 (а.с. 48).
З висновку судово-психіатричного експерта № 331-ц від 29.08.2025 виданого експертами ДФ судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» вбачається, що ОСОБА_2 виявляє хронічний стійкий психічний розлад у формі легкої розумової відсталості з вираженими емоційно-вольовими розладами, та який за своїм психічним станом на теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 160-162).
Заявник ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 (а.с. 11-12 – копії свідоцтв).
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 - батьки заявника та недієздатного померли (а.с.9-10).
Відповідно до подання Виконкому районної у місті ради з питань захисту прав недієздатних або обмежено дієздатних громадян орган опіки та піклування вважає за можливе призначити ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , у разі визнання його недієздатним (а.с. 91).
У поданні органом опіки та піклування досліджено надані заявником документи: витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно заявника, медичні документи ОСОБА_2 характеризуючи відомості ОСОБА_1 (характеристика з місця проживання, відомості про відсутність судимості, тощо).
Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується апеляційний суд, виходив із того, що висновком судово-психіатричної експертизи підтверджено, що ОСОБА_2 внаслідок стійкого хронічного психічного розладу не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, а отже, його необхідно визнати недієздатним.
Рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, згідно якої, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
З висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 колегія суддів не може погодитись, з огляду на наступні обставини.
Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).
Відповідно до Основного Закону України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 21, частина друга статті 22, частина перша статті 28, частина перша статті 29, частини перша, друга статті 55 Конституції України).
Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права.
Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.
Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.
Відповідно до ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).
Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша -третя статті 41 ЦК України).
Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.
Положеннями частини першої статті 67 ЦК України передбачено, що опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного.
Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Так, відповідно до пп. 2.1 Правил опіки і піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26 травня 1999 року (далі Правила опіки і піклування) опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.
Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.
Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому, за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі №727/597/24 (провадження №61-6720св24).
Подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.
Для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (пп. 3.1 Правил опіки та піклування).
Аналізуючи норми ЦК України та ЦПК України у цьому питанні, слід звернути увагу, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК слідує, що вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, полягає в тому, що саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.
У матеріалах справи, що розглядається, наявне подання органу опіки і піклування - Виконкому районної у місті ради з питань захисту прав недієздатних або обмежено дієздатних громадян про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 (а.с. 90-91).
У поданні Органом опіки та піклування досліджено надані заявником документи: відомості щодо фактичного місця проживання, витяг з Держваного реєстру речових прав на нерухоме майно, медичні документи ОСОБА_2 , характеризуючи відомості ОСОБА_1 (характеристика з місця проживання, відомості про відсутність судимості, тощо).
Встановлено та не спростовано в ході судового розгляду, що фактично ОСОБА_1 проживає разом із братом ОСОБА_2 з квітня 2023 року по теперішній час, що підтверджено Актом від 03 травня 2024 року (а.с. 12).
Провівши обстеження умов проживання заявника, органом опіки та піклування встановлено, що саме заявник здійснював догляд та опікувався хворим братом ОСОБА_2 . 
Заяв інших осіб, які б виявили бажання бути опікуном недієздатного ОСОБА_2 матеріали справи не містять, таких осіб також не встановлено органом опіки та піклування.
Заявник ОСОБА_1 не заперечує проти призначення опікуном над його недієздатним братом ОСОБА_2 .
Тобто, інші особи, які виявили бажання та можуть бути опікуном недієздатнго ОСОБА_2 відсутні, а відмова суду у призначенні ОСОБА_1 опікуном останнього фактично призведе до того, що недієздатний ОСОБА_2 буде позбавлений опіки, яка йому надається у теперішній час.
Колегія суддів апеляційного суду, підсумовуючи наведене, враховуючи конкретні обставини справи, дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є такими, що заслуговують на увагу.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку, що відмовляючи у задоволенні вимоги про призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_2 , суд першої інстанції не врахував відсутність іншої особи, спроможної реально забезпечити необхідний догляд, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення даної вимоги.
Отже, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення в оскаржуваній частині, з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 .
Керуючись статями 367, 368, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2026 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном та покладення обов`язку опікуна на Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради до вирішення питання про призначення опікуна в порядку, визначеному законодавством, скасувати.
Ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Призначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном над недієздатним ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уроженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 09 липня 2026 року.

Головуючий:
Судді: