ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року 
м. Київ

справа № 140/99/25
адміністративне провадження № К/990/32720/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мацедонської В. Е.,
суддів: Білак М. В., Кашпур О. В., 
перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2025 року (суддя-доповідач Довга О. І., судді: Бруновська Н. В., Шинкар Т. І.) у справі № 140/99/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 30 січня 2020 року по 20 травня 2023 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704);
- зобов`язати провести перерахунок та виплату з 31 січня 2020 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року виплати та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 у період з 31 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) за період з 31 січня 2020 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року відповідно.
3. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, військова частина НОМЕР_1 оскаржила його до суду апеляційної інстанції.
4. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі № 140/99/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху та встановлено військовій частині НОМЕР_1 десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги, а саме надати оригінал документа про сплату судового збору.
5. Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01 липня 2025 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі № 140/99/25 повернув скаржнику.
6. Повертаючи апеляційну скаргу військовій частині НОМЕР_1 , Восьмий апеляційний адміністративний суд указав, що у встановлений суддею-доповідачем строк особою, яка подала апеляційну скаргу, надіслано заяву, у якій висловлено незгоду з розміром судового збору, який розрахований апеляційним судом в ухвалі від 19 червня 2025 року. Отже, у встановлений судом строк скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в касаційній скарзі вимог
7. Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції, військова частина НОМЕР_1 надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу, на обґрунтування якої зазначила, що при оскарженні рішення в апеляційному порядку до апеляційної скарги скаржником було додано платіжну інструкцію № 262 про сплату судового збору у розмірі 1453 грн 44 коп.
8. Скаржник указав, що суд в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, уточнюючи розмір судового збору, зазначив, що адміністративний позов в даній справі містить чотири вимоги немайнового характеру. Водночас, на переконання військової частини НОМЕР_1 така позиція суду є хибною, оскільки цей адміністративний позов містить одну позовну вимогу немайнового характеру, бо предмет вимоги тут один. 
9. Військова частина НОМЕР_1 вважає, що суд апеляційної інстанції шляхом застосування надмірного формалізму позбавив скаржника права на апеляційне оскарження рішення й відповідно до доступу до правосуддя.
10. На підставі викладеного скаржник просить скасувати оскаржуване рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2025 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Позиція інших учасників справи
11. На момент розгляду справи відзив від позивача на касаційну скаргу , військової частини НОМЕР_1 до Верховного Суду не надходив.
12. Відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.
Рух касаційної скарги
13. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 30 вересня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2025 року у справі № 140/99/25 та витребував цю справу із Волинського окружного адміністративного суду.
14. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду справу № 140/99/25 призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду апеляційної інстанції, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
15. Перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, надаючи оцінку доводам касаційної скарги щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду виходить із такого.
16. Касаційне провадження у справі відкрито з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині третій статті 328 КАС України, та посилання відповідача на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
17. Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України. Проте таке право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї.
18. Так, вимоги до апеляційної скарги визначені у статті 296 КАС України, серед яких законодавцем передбачено, що до апеляційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.
19. Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
20. Положеннями статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання встановлених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, встановлюється спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
21. За змістом пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
22. Таким чином, ненадання скаржником документа про сплату судового збору є підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а у разі не усунення такого недоліку у строк, визначений судом, така скарга повертається особі, яка її подала.
23. При цьому, Верховний Суд уважає, що при надані оцінки висновкам суду апеляційної інстанції про наявність підстав для повернення апеляційної скарги, необхідно проаналізувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2025 року, оскільки спірним питанням є розрахунок розміру судового збору, який відповідач повинен сплатити під час звернення до суду з апеляційною скаргою і, який був визначений судом в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху.
24. Як убачається з матеріалів справи, військовою частиною НОМЕР_1 при поданні апеляційної скарги на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року долучено платіжну інструкцію від 29 травня 2025 року № 262 на суму 1453 грн 44 коп.
25. Повертаючи апеляційну скаргу, Восьмий апеляційний адміністративний суд виходив з того, що відповідачем не усунуто недоліки апеляційної скарги у повній мірі, оскільки судовий збір сплачено не у повному розмірі, тобто у меншому розмірі ніж вимагалось ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2025 року. При цьому, суд виходив з того, що апелянт оскаржує рішення прийняте щодо чотирьох вимог немайнового характеру.
26. Верховний Суд не погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, ураховуючи таке.
27. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).
28. Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
29. Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
30. На підставі підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
31. За приписами частини третьої статі 6 Закону № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
32. Частиною четвертою статті 6 Закону № 3674-VI визначено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
33. Разом із цим, пунктом 23 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
34. Як убачається з матеріалів справи, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 у період з 31 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) за період з 31 січня 2020 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року відповідно.
35. Таким чином, військова частина НОМЕР_1 оскаржує одну позовну вимогу немайнового характеру, яка стосується оскарження дій відповідача щодо обчислення та виплати основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 31 січня 2020 року по 19 травня 2023 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року.
36. Водночас інша позовна вимога має похідний характер і стосується способу та порядку обчислення грошового забезпечення (зобов`язання здійснити перерахунок та виплату позивачу усіх належних основних та додаткових видів грошового забезпечення за період з 31 січня 2020 року по 19 травня 2023 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня календарного року (2020, 2021, 2022 та 2023 відповідно)).
37. Верховний Суд зазначає, що суду апеляційної інстанції необхідно було урахувати, що вимога про визнання протиправним акта, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо), які є наслідком протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою. При цьому тривалість періоду безпосередньо не визначає кількість вимог, але вона впливає на те, як ці вимоги будуть оформлені у позові.
38. Ураховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з доводами касаційної скарги, що суд апеляційної інстанції помилково розрахував суму судового збору, який необхідно було сплатити військовою частиною НОМЕР_1 за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, виходячи із чотирьох позовних вимог немайнового характеру.
39. Як указане вище, в матеріалах справи наявні докази про сплату відповідачем судового збору в належному розмірі, визначеному законом за подання апеляційної скарги, з урахуванням характеру та кількості задоволених позовних вимог (платіжна інструкція від 29 травня 2025 року № 262).
40. З огляду на те, що ключовим питанням в межах доводів та вимог касаційної скарги є розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, колегія суддів констатує, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги у зв`язку з усуненням недоліків апеляційної скарги не у повній мірі.
41. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 листопада 2023 у справі № 400/8389/21, від 30 травня 2024 року у справі № 380/11744/22, від 31 березня 2026 року у справі № 620/11381/25.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
42. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
43. Оскільки суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм права, у зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги військовій частині НОМЕР_1 , оскаржуване судове рішення належить скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
2. Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2025 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М. В. Білак

О. В. Кашпур