| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/34286/21 Суддя (судді) першої інстанції: К.О. Пляшкова

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Вівдиченко Т.Р., Карпушової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Міністерства у справах ветеранів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів Міністерства у справах ветеранів України, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міжвідомчої комісії, оформлене протоколом засідання від 20 травня 2021 року № 5, про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;
- зобов`язати Мінветеранів призначити позивачу передбачену статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, з урахуванням раніше виплаченої Головним управлінням Національної поліції у м. Києві грошової допомоги у розмірі 90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2019 року, в сумі 172 890,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу в межах встановленого законом дворічного терміну змінено причину виникнення інвалідності, у зв`язку із чим з 05 листопада 2020 року він отримав статус інваліда війни й право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченою статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тобто в більшому розмірі ніж та, що була отримана ним на підставі акта первинного огляду МСЕК.
Позивач вважає, що порушене його право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. 
Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції не надано оцінку тим обставинам, що іншими законами та/або нормативно-правовими актами України не встановлено право поліцейського на отримання грошової допомоги у разі призначення йому інвалідності з підстав отримання захворювання пов`язаного з проходженням служби поліції, а відтак станом на момент призначення та отримання виплати за п. 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» позивач не мав жодної альтернативи та/або права вибору.
Апелянт зазначає, що в межах встановленого дворічного терміну, а саме з 05.11.2020 позивачу змінено причину виникнення інвалідності встановленої 01.10.2019, у зв`язку із чим він отримав статус інваліда війни і відповідно й право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не врахував того, що виключно через помилку допущену Медично/військово-лікарською/комісією в п. 11 свідоцтва про хворобу №1178/у від 15.07.2019 про причини виникнення у позивача захворювання, станом на момент первинного встановлення інвалідності, позивач не мав жодного права вибору Закону, за нормами якого він бажав би отримати гарантовану особам з інвалідністю внаслідок війни одноразову грошову допомогу.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2026 та від 17.03.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Від представника Міністерства у справах ветеранів України до суду 16.03.2026 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Від ОСОБА_1 до суду 23.03.2026 надійшла відповідь на відзив.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у період з 24 листопада 2014 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07 листопада 2015 року по 01 серпня 2019 року - в Національній поліції України, звільнений зі служби в поліції за наказом ГУНП у м. Києві від 01 серпня 2019 року № 772 о/с відповідно до пункту 2 (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію України», підстава: рапорт ОСОБА_1 від 26 липня 2019 року, свідоцтво про хворобу від 15 липня 2019 року № 1178/у, що підтверджено копією витягу з наказу ГУНП у м. Києві від 01 серпня 2019 року № 772 о/с, довідки ГУНП у м. Києві від 11 квітня 2017 року № 181/125/41/02-2017.
Позивач звернувся до Мінветеранів із заявою від 26 лютого 2021 року (26 лютого 2021 року вх. № М-722) щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок «захворювання, так одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, і забезпеченні її проведення» відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», разом з якою надав копії: паспорта громадянина України; довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; довідки ГУМВС у м. Києві від 17 серпня 2015 року № 14/975; довідки ГУНП в Донецькій області від 08 липня 2017 року № 12118/301/01-2017; довідки ГУНП в Донецькій області від 17 травня 2018 року № 8281/301/01-2018; рішення від 02 жовтня 2015 року № 18/1.1/X1/60; посвідчення УБД серії НОМЕР_1 ; свідоцтва про хворобу від 15 липня 2019 року № 1178/у; акта огляду МСЕК від 01 жовтня 2019 року серії АВ № 0996246; витягу з наказу від 01 серпня 2019 року № 772 о/с; довідки ГУНП у м. Києві від 24 листопада 2020 року № 1452; постанови М(ВЛ)К від 06 квітня 2020 року № 16/20; акта огляду МСЕК від 05 листопада 2020 року серії 12 ААБ № 435243; посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_2 ; реквізити для перерахування коштів.
Дослідженням наданих разом із заявою про призначення одноразової грошової допомоги документів установлено, такі обставини.
Згідно з довідками ГУМВС у м. Києві від 17 серпня 2015 року № 14/975, довідки ГУНП в Донецькій області від 28 липня 2017 року № 12118/301/01-2017, довідки ГУНП в Донецькій області від 17 травня 2018 року № 8281/301/01-2018 ОСОБА_1 у період з 11.12.2014 по 05.02.2015, з 05.02.2015 по 06.03.2015, з 07.03.2015 по 31.03.2015, 31.03.2015 по 30.04.2015, з 01.05.2015 по 31.05.2015, з 01.06.2015 по 30.06.2015, з 01.07.2017 по 31.07.2015, з 31.07.2015 по 31.08.2015, з 01.09.2015 по 31.09.2015, з 01.10.2015 по 06.11.2015, з 07.11.2015 по 20.11.2015 брав безпосередню участь в антитерористичній операції в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, з 01.06.2017 по 29.07.2017, з 26.01.2018 по 31.03.2018 перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань.
Згідно з рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України від 02 жовтня 2015 року № 18/І.1/ХІ/60 ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій.
ОСОБА_1 видано посвідчення учасника бойових дій від 04 листопада 2015 року серії НОМЕР_1 .
У свідоцтві про хворобу медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по м. Києву» від 15 липня 2019 року № 1178/у вказано, що установлені медичним оглядом захворювання, Так, пов`язане з проходженням служби в поліції. Визнано непридатним до служби в поліції.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 01 жовтня 2019 року серії АВ № 0996246 ОСОБА_1 за наслідками первинного огляду з 30 вересня 2019 року до 01 жовтня 2020 року установлено ІІ групу інвалідності, захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби.
Згідно з постановою М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по м. Києву» від 06 квітня 2020 року № 16/20 частина захворювань ОСОБА_1 , «Так, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення», а частина - «Так, пов`язане з проходженням служби в поліції». Постанову М(ВЛК) в свідоцтві про хворобу від 15 липня 2019 року № 1178/у щодо причинного зв`язку захворювань відмінено.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК від 05 листопада 2020 року серії 12 ААБ № 435243 ОСОБА_1 за наслідками повторного огляду з 01 жовтня 2020 року до 01 жовтня 2022 року установлено ІІ групу інвалідності, захворювання, так, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.
Згідно з довідкою ГУНП у м. Києві від 24 листопада 2020 року № 1452 ОСОБА_1 31 жовтня 2019 року призначена одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського на підставі пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з втратою 70 відсотків професійної працездатності та встановленням другої групи інвалідності, виплату якої в розмірі 172890,00 грн здійснено за платіжним дорученням від 13 грудня 2019 року № 8989.
Листом від 17 березня 2021 року № 2711/09/09.1-21 Мінветеранів повідомило ОСОБА_1 , що звернулося до Управління соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації для уточнення інформації щодо підстав надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Порядку надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2015 № 685. Після надходження уточненої інформації на засіданні міжвідомчої комісії будуть розглянуті документи стосовно заяви ОСОБА_1 та прийнято відповідне рішення, про що буде повідомлено додатково.
Листом від 25 травня 2021 року № 5316/02/09.1-21 Мінветеранів повідомило ОСОБА_1 , що згідно з частиною сьомою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам, зазначеним у пунктах 11-15 частини другої статті 7 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності. Відповідно до пункту 4 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 336, у разі коли одержувачі одноразової грошової допомоги одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором одержувача одноразової грошової допомоги.
Враховуючи викладене повідомлено, що згідно з протоколом Міжвідомчої комісії від 20 травня 2021 року № 5 прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з призначенням одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» (лист Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України від 07.05.2021 № 1855/29/2/03-2021).
Вказана у цьому листі інформація також підтверджена копією витягу з протоколу засідання Міжвідомчої комісії від 20 травня 2021 року № 5.
Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Ключовим питанням у цій справі є право позивача на отримання одноразової грошової допомоги згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у випадку отримання позивачем одноразової грошової допомоги на підставі іншого закону, а саме Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно з частиною сьомою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551) особам, зазначеним у пунктах 11-14 частини другої статті 7 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності у розмірі, визначеному підпунктом «б» пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Якщо особа у зв`язку з встановленням інвалідності одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 11-13 частини другої статті 7 Закон № 3551) до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа:
- військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
- осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;
- осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року №336 затверджено Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який визначає механізм призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції, деяких категорій осіб (далі - одноразова грошова допомога) (далі - Порядок №336).
У пункті 2 Порядку №336 зазначені особи, які є одержувачами одноразової грошової допомоги.
Згідно підпункту 4 Порядку №336, у разі коли одержувачі одноразової грошової допомоги одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором одержувача одноразової грошової допомоги.
Тобто, законодавством передбачено для одержувача одноразової грошової допомоги право вибору підстави її виплати у разі коли одержувачі одноразової грошової допомоги одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 3551-ХІІ, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів.
Згідно із пунктом 17 Порядку № 336 призначення та виплата одноразової грошової допомоги не проводиться:
1) якщо загибель (смерть) осіб, зазначених у підпункті 1 пункту 3 цього Порядку, або інвалідність осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, є наслідком:
- вчинення ними злочину або адміністративного правопорушення;
- вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
- навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім факту доведення особи до самогубства, встановленого судом);
- подання неправдивих відомостей для призначення та виплати одноразової грошової допомоги;
2) у разі отримання від органів, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», інформації стосовно призначення такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит;
3) у разі подання заяви особою, якій вже призначено одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», крім випадку, передбаченого абзацом шостим пункту 6 цього Порядку.
Колегія суддів звертає увагу на те, що подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постанові від 12.04.2023 у справі №440/2563/22 Верховний Суд дійшов наступного висновку:
« норми Порядку № 336 у своїй сукупності вказують на те, що одноразова грошова допомога згідно з частиною сьомою статті 13 Закону № 3551-ХІІ може бути призначена лише у тому випадку, якщо особа не реалізувала свого права на одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів.
При цьому, виходячи з аналізу абзацу 6 пункту 6 у поєднанні із пунктом 17 Порядку № 336, колегія суддів приходить до висновку, що протягом двох років після первинного встановлення інвалідності особа може реалізувати своє право на призначення та виплату отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі при встановлені вищої групи інвалідності лише при наявності обставин, що при первинному встановлені інвалідності одноразову грошову допомогу призначено та виплачено відповідно до Закону № 3551-ХІІ.
У разі, якщо особі було призначено і виплачено одноразову грошову допомогу на підставі іншого закону, то в разі встановлення вищої групи інвалідності, право на отримання такої допомоги в більшому розмірі реалізується на підставі того ж нормативно-правового акта, за яким таку допомогу було призначено вперше.
Таким чином, з урахуванням викладеного вище та беручи до уваги те, що у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності (первинно) Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області 10.02.2021 позивачу виплачено одноразову грошову допомогу відповідно до Закону № 580-VIII у розмірі 250 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, на підставі пункту 3 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII, колегія суддів приходить до висновку, що Міжвідомчою комісією прийнято правомірне рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону №3551-ХІІ, оскільки він не може реалізувати право на призначення та виплату отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі при встановлені вищої групи інвалідності за цим законом, з огляду на те, що при первинній виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу інвалідності ІІІ групи, застосовано положення Закону №580-VIII.»
Верховний Суд у постанові від 18.07.2024 у справі №380/16981/21 зазначив, що підстав для відступу вищевказаного висновку колегія суддів не вбачає.
Відповідно до фактичних обставин у цій справі, за змістом довідки від 24.11.2020 №1452 Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління НП у м.Києві, позивач у грудні 2019 року відповідно до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» отримав одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності сумі 172 890,00 грн (зв.а.с.80).
Нормами пункту 4 частини першої статті 97 вищевказаного Закону передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
Згідно пункту 9 розділу IV Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 у разі коли одержувачі ОГД одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про Національну поліцію», та одноразової грошової допомоги відповідно до інших актів законодавства України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав, за вибором одержувача одноразової грошової допомоги.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Закону №3551-XII право на отримання одноразової грошової допомоги пов`язано із встановленням інвалідності, а не зміною її причини.
Як вже встановлено судом першої інстанції та не заперечується позивачем, станом на 2020 рік останньому не встановлювалася нова група інвалідності (ІІ група з 06.04.2020), а змінено лише причину цієї інвалідності на: «захворювання, одержане під час безпосередньої участі в АТО, забезпеченні їх проведення».
Тобто, має місце зміна причин інвалідності, нова група інвалідності позивачу не встановлювалася.
Отже, висновки суду першої інстанції про те, що позивач реалізував своє право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», та не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є правильними.
Враховуючи приписи частини сьомої статті 13 Закону № 3551-ХІІ, підпункту 2 пункту 17 Порядку № 336, суд доходить висновку, що відповідач діяв обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №640/9709/19.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанова Верховного Суду.
Доводи апелянта про те, що виключно через помилку, допущену Медично/військово-лікарською/комісією в п. 11 свідоцтва про хворобу №1178/у від 15.07.2019, станом на момент первинного встановлення інвалідності, позивач не мав жодного права вибору Закону, за нормами якого він бажав би отримати гарантовану особам з інвалідністю внаслідок війни одноразову грошову допомогу, судова колегія оцінює критично та зазначає, що правова природа одноразової грошової допомоги полягає у наданні державою, крім основних видів соціального захисту, передбачених статтею 46 Конституції України, права особі одноразово скористатися отриманням грошової суми коштів, як додатковою компенсацією. Оскільки грошова допомога є одноразовою, тобто виплачується лише один раз, то позивач, звертаючись до відповідача з заявою при призначення одноразової грошової допомоги, вже отримав одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності, що самим позивачем не оспорюється. 
Враховуючи наведене вище, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 у справі №640/34286/21 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Т.Р.Вівдиченко

О.В.Карпушова