ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 вересня 2026 року справа №200/1237/26 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 р. у справі № 200/1237/26 (головуючий І інстанції Христофоров А.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,- 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ), звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач, ГУПФУ), в якому просила: 
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області код ЄДРПОУ 13486010 щодо відмови у перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2022, 2023, 2024 роки; 
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області код ЄДРПОУ 13486010 здійснити перерахунок та виплату з 22.08.2025 ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки, з врахуванням виплачених сум пенсії. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року позовні вимоги задоволено, а саме суд: 
Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010) щодо відмови у перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2022, 2023, 2024 роки.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області код (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ЄДРПОУ 13486010) здійснити перерахунок та виплату з 22.08.2025 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022, 2023, 2024 роки, з врахуванням виплачених сум пенсії.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064,96 грн.
Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
В обґрунтування скарги зазначено, що розмір пенсії за вислугу років з 01.10.2014 обчислено відповідно до статті 27 Закону № 1058.
Станом на 02.06.2025 показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні для обчислення пенсії ОСОБА_1 підлягає застосування за 2014-2016 роки з урахуванням проведеної індексації — 8913,83 грн.
ОСОБА_1 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки — 8913,83 грн.
Підстави для застосування нового показника середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком чинним законодавством не передбачено.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. 
З 01.10.2014 позивач перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788.
Оскільки ОСОБА_1 продовжувала працювати на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів “е”-“ж” статті 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XІІ “Про пенсійне забезпечення” виплату пенсії припинено з 20.10.2014. 
ОСОБА_1 звернулась із заявою від 02.06.2025 № 8792 про перерахунок пенсії, а саме про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058. 
Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та проведено перерахунок пенсії з 02.06.2025.
За результатом розгляду заяви Відповідачем було прийнято протокольне рішення 914260827954 від 12.06.2025 про перерахунок пенсії Позивачу. Вид пенсії: пенсія за віком. Умови призначення: ЗУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Дата перерахунку: 02.06.2025 року. Вид перерахунку: Індивідуально (масовий). Індексація заробітку. Розмір пенсії за віком (ст.27) (11266.90 * 0.42583): 4797.78. Доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1. абз.2) (за 12 років): 128.88. Загальний розмір пенсії: 4926.66. Розмір пенсії з надбавками: 4926.66. При розрахунку заробітку для обчислення розміру пенсії було взято середній заробіток за 3 попередні роки (за 2014-2016 роки): 3764.40. Коефіцієнт збільшення показника середньої ЗП: 2.367928 (1.17 * 1.11 * 1.11 * 1.14 * 1.197 * 1.0796 * 1.115) Середньомісячний заробіток для обчислення: 11266.90000.
Відповідач листом від 05.12.2025 № 0500-0202-8/138098 повідомив представника Позивача, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 з 01.10.2014 (згідно заяви №7787 від 01.10.2014) призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 20.10.2014 ОСОБА_1 звернулася з заявою №8329 про працевлаштування на роботу за спеціальністю, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років. Виплату пенсії припинено у зв`язку з працевлаштуванням. 02.06.2025 ОСОБА_1 звернулася з заявою №8792 про перехід на пенсію за віком. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 пенсія перерахована за віком з 02.06.2025 відповідно до Закону №1058.
09.01.2026 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою в якій просила, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2022-2024 роки починаючи з 02.06.2025, з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідач листом від 02.03.2026 № 6697-1561/Д-02/8-0500/26 повідомив про те, що з 01.10.2014 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні, як одержувач пенсії за вислугу років призначеної відповідно до ст. 55 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення”. 02.06.2025 ОСОБА_1 звернулась з заявою №8792 про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідно до абзацу другого ч. 3 ст. 45 Закону №1058 при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. Виняток становить перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, при переведенні вперше застосовується середня заробітна плата за три роки що передують року звернення за призначення пенсії за віком. У даному випадку нова середня заробітна плата не застосовується.
За результатом розгляду документів доданих ОСОБА_1 до заяви №8792 та за матеріалами наявними в електронній пенсійній справі пенсію з 02.06.2025 перераховано відповідно до ст. 26 Закону №1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014-2016 роки, який враховувався при призначенні попереднього виду пенсії. На момент проведення перерахунку страховий стаж ОСОБА_1 врахований по 31.05.2025 складає 42 роки 7 місяців 4 дні. Коефіцієнт страхового стажу – 0,42583. Заробітна плата обчислена відповідно до вимог статті 40 Закону №1058 за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.05.2025 та складає 11266,90 грн. (8913,83 грн. – показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014 – 2016 роки х 1,26398 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати). Розрахунок пенсії ОСОБА_1 з 02.06.2025 додаємо.
Пенсія ОСОБА_1 призначена та виплачується згідно з чинним законодавством за матеріалами електронної пенсійної справи, підстав для проведення перерахунку з застосуванням показника середньої заробітної плати за 2022-2024 роки відсутні.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058-ІV), який, згідно преамбули, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Отже, з 1 січня 2004 року Закон №1058 є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Пунктом 16 наведеного розділу Закону №1058 визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Відповідно до положень Закону України "Про пенсійне забезпечення" від № 1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) може бути призначена пенсія за вислугу років.
Згідно із статтею 10 Закону № 1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Статтею 27 Закону № 1058 встановлено, що розмір пенсії за віком визначається залежно від середньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, обчислених за нормами статей 24, 40 Закону № 1058.
Відповідно до статті 24 Закону № 1058, обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону з 1 січня 2004 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до статті 40 Закону № 1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.
Відповідно до частини 4 статті 42 Закону № 1058, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. Позивач кожні 2 роки користувався правом на перерахунок пенсії як працюючий пенсіонер.
Частиною 3 статті 45 Закону № 1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною 2 статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Аналіз зазначених норм свідчить, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством, а саме зміна виду пенсії, що визначені статтею 9 Закону №1058-IV або положеннями Закону №1788-ХІІ. 
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 23 жовтня 2018 у справі № 334/2653/17, у постанові від 13 грудня 2018 у справі № 185/860/17, у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 333/1856/17, від 14 травня 2019 року справа №337/851/17 (2а/337/81/2017).
При цьому, аналіз наведених норм свідчить про те, що ними регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (Закон № 1059), на інший. 
Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , що відповідає позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 у справі № 21-612а14.
Зазначені висновки відповідають позиції Великої Палати Верховного Суду у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17, від 31 жовтня 2018 року у справі № 577/2576/17, та Верховного Суду, висловлену у постановах від 31 липня 2019 року у справі № 720/208/17, від 16 червня 2020 року у справі № 127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі № 263/6611/17, від 08.02.2024 у справі №500/1216/23, від 27 листопада 2024 року у справі № 560/11681/23, від 16 січня 2025 року у справі № 580/4901/22, від 11 березня 2025 року у справі № 560/15252/23, від 25 березня 2025 року у справі № 380/3740/24.
Так, у наведених справах встановлено, що позивачам первинно було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». У подальшому, позивачів переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У цих справах суд дійшов висновку про те, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на інший вид пенсії у межах одного закону, а тому при обчисленні пенсії необхідно застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначенню пенсії за віком.
З огляду на встановлені обставини та норми діючого законодавства, відповідач у цій справі неправомірно застосував норми ч. 3 ст. 45 Закону № 1058, оскільки позивачу первинно було призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону № 1788, яким передбачено інші підстави і порядок призначення пенсії ніж за Законом № 1058, а тому враховуючи, що за призначенням пенсії за віком позивач звернувся вперше, то пенсія має обчислюватися із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення призначенням нового виду пенсії.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що під час призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV, слід застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, як це передбачено ч. 2 ст. 40 Закону.
За положенням ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 р. у справі № 200/1237/26 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 р. у справі № 200/1237/26 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 10 вересня 2026 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

І.В. Геращенко