ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року   Справа № 915/138/26 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Кульчій І.М. ,  суддя Гудак А.В. 
розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" на рішення Господарського суду Житомирської області від 21.04.2026 у справі № 915/138/26 (суддя Давидюк В.К., (повний текст рішення складено 27.04.2026)
за позовом Військової частини НОМЕР_1 
до Приватного підприємства "БудКапітал Плюс"
про стягнення 208 546, 80 грн

ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 (надалі - позивач, ВЧ НОМЕР_1 ) звернулася до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" (надалі - відповідач, ПП "БудКапітал Плюс") про стягнення 128 774, 80 грн пені та 79 772,00 грн штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про закупівлю товарів для забезпечення потреб безпеки та оборони № 7/7 від 17.02.2025 в частині поставки товару.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 16.02.2026 позовну заяву з долученими до неї матеріалами передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Житомирської області.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 21.04.2026 позов задоволено.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені у справі фактичні обставини та надані позивачем докази в сукупності підтверджують факт порушення його прав, а тому дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПП "БудКапітал Плюс" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 21.04.2026 та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, і підлягає обов`язковому застосуванню як норма прямої дії. Суд першої інстанції помилково визначив, що в діях відповідача мало місце порушення декількох різних зобов`язань перед позивачем, а також двічі застосовано відповідальність одного й того ж самого виду - неустойки, тому в результаті задоволення позовних вимог він був притягнений двічі до відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів у складі: головуюча суддя Мамченко Ю.А., судді Кульчій І.М., Хабарова М.В.
Розпорядженням керівника апарату суду від 05.06.2026 № 01-05/413, з метою недопущення порушення процесуальних строків та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 8.5 Засад використання автоматизованої системи документообігу Північно-західного апеляційного господарського суду, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 915/138/26.
Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів у складі: головуюча суддя Олексюк Г.Є., судді Кульчій І.М., Гудак А.В.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2026 відповідачу поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Житомирської області від 21.04.2026 у справі № 915/138/26. Відкрито провадження за апеляційною скаргою ПП "БудКапітал Плюс" на рішення Господарського суду Житомирської області від 21.04.2026 у справі № 915/138/26. Зупинено дію рішення Господарського суду Житомирської області від 21.04.2026 у справі № 915/138/26 на підставі ч. 5 ст. 262 ГПК України.

ВЧ НОМЕР_1 надіслала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

З огляду на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною в розумінні ст. 12 ГПК України. Відповідно до приписів ч. 13 ст. 8 та ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційний розгляд скарги ПП "БудКапітал Плюс" здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним господарським судом, 17.02.2025 між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) та Приватним підприємством "БудКапітал Плюс" (постачальник) укладено договір про закупівлю товарів для забезпечення потреб безпеки та оборони № 7/7 від 17.02.2025 (а.с. 8-18).
За умовами п. 1.1 договору постачальник зобов`язується в строки, визначені пунктом 5.5. договору, поставити товари (спеціального призначення), квадрокоптери DJI Mavic 3T Entererprise (Thermal) (CP.EN.00000415.01)), за кодом ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" 34710000-7-(Вертольоти, літаки космічні та інші літальні апарати з двигуном), у кількості, асортименті, належному якісному стані, зазначеними у Специфікації (додаток №1 до договору), а також за цінами, зазначеними у Специфікації (додаток №1 до договору), а покупець прийняти і оплатити такі товари згідно Специфікації (додаток №1 до договору).
Ціна договору складає 1 139 600,00 грн (один мільйон сто тридцять дев`ять тисяч шістсот гривень 00 коп., з ПДВ (п. 3.1. договору).
За умовами п. 5.5. договору строк (термін) поставки (передачі) товарів постачальником покупцеві не повинен перевищувати 20 (двадцяти) днів з дати підписання договору.
Відповідно до п. 5.6. договору, місцем поставки (передачі) товарів є військова частина НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 .
Приймання продукції за кількістю та якістю оформлюється видатковою накладною, яка підписується представниками покупця і постачальника при прийманні продукції. Належним чином оформлена видаткова накладна є підтвердженням приймання продукції (п. 5.1. договору).
За умовами п. 11.1. та п. 11.3. договору, договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими на те особами та діє до 30.12.2025.

Додатком № 1 до державного договору є специфікація товарів у якій сторонами погоджено найменування товару, його кількість та вартість (а. с. 11).

Договір №7/7 від 17.02.2025 та специфікація підписані представниками сторін їх підписи скріплено печатками підприємств (а. с. 9-11).

У листі від 28.03.2025 відповідач повідомив позивача про те, що поставка товару затримується у зв`язку із обмеженням поставок виробником квадрокоптерів. Також у листі відповідач просив розірвати договір за взаємною згодою сторін (а. с. 15).

01.07.2025 сторони уклали додаткову угоду № 1, якою розірвали договір № 7/7 від 17.02.2025 (а. с. 12).

У зв`язку з непоставкою відповідачем товару, позивач направив відповідачу листа №1451/15/15972 від 19.11.2025, у якому, посилаючись на порушення строків поставки товару, нарахував 128 774, 80 грн пені та 79 772, 00 грн штрафу, які просив сплатити протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту отримання листа (а. с. 17-19).
Відповідач вказаний лист залишив без задоволення.

Предметом позову у цій справі є вимоги ВЧ НОМЕР_1 до ПП "БудКапітал Плюс" про стягнення 128 774, 80 грн пені та 79 772,00 грн штрафу у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про закупівлю товарів для забезпечення потреб безпеки та оборони № 7/7 від 17.02.2025 в частині поставки товару.

Надаючи правову оцінку обставинам у справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що за змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 цього Кодексу).
Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотним умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі- продажу (частини 1 ст. 662 ЦК України).
Частиною 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Згідно з частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 ст. 255 ЦК України врегульовано, що якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.
За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до частини 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як встановлено апеляційним господарським судом, у пункті 5.1 договору сторони погодили строк поставки товару, який не повинен перевищувати 20 (двадцяти) днів з дати його підписання. 

Оскільки договір було підписано 17.02.2025, відповідач зобов`язаний був здійснити поставку товару у строк до 09.03.2025.

Водночас відповідач не виконав узятих на себе зобов`язань щодо своєчасної поставки товару, а будь-які докази на спростування цієї обставини в матеріалах справи відсутні. 
Надалі, 01.07.2025, договір було розірвано за згодою сторін (а. с. 12). 

Судом апеляційної інстанції також установлено, що позивач направив відповідачу вимогу (лист від 19.11.2025 № 1451/15/15972), у якій, посилаючись на порушення строків поставки товару в період дії договору, нарахував 128 774, 80 грн пені та 79 772,00 грн штрафу, які просив сплатити протягом 15 банківських днів з моменту отримання вимоги (а. с. 17– 19). Проте відповідач не вчинив жодних дій щодо добровільного погашення заявлених штрафних санкцій, як і не надав позивачу мотивованих заперечень щодо їх нарахування.

Колегія суддів звертає увагу, що пунктом п. 7.2 договору передбачено, що за порушення строків поставки продукції постачальник сплачує покупцеві пеню в розмірі 0,1 % вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості продукції.

Здійснюючи перевірку правильності нарахування заявлених до стягнення штрафних санкцій, суд апеляційної інстанції установив, що пеню нараховано за період, протягом якого мало місце прострочення виконання зобов`язання з поставки товару до моменту припинення дії правочину (з 10.03.2025 до 30.06.2025, що становить 113 днів прострочення). Розмір пені за вказаний період є арифметично правильним і становить 128 774,80 грн.

Також ураховуючи, що прострочення виконання зобов`язання з поставки товару відповідачем тривало понад 30 днів, позивач на підставі умов договору правомірно нарахував і заявив до стягнення штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого товару, що становить 79 772,00 грн.

Доводи відповідача про те, що до нього було двічі застосовано відповідальність одного й того самого виду за одне й те саме порушення (унаслідок одночасного стягнення пені та штрафу), є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Ураховуючи правомірність здійснених позивачем нарахувань та відсутність з боку відповідача доказів належного виконання договірних зобов`язань, позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 128 774,80 грн та штрафу в розмірі 79 772,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що в порушення вимог ст. ст. 76, 77 ГПК України, відповідач висновків суду першої інстанції не спростував, а його посилання є такими, що зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Суд вказує, що ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 21.04.2026 у справі №915/138/26 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ПП "БудКапітал Плюс" - без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду покладається на відповідача згідно з ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "БудКапітал Плюс" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 21.04.2026 у справі №915/138/26 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок та строк оскарження до Верховного Суду встановлений статтями 286-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є. 

Суддя   Кульчій І.М. 

Суддя   Гудак А.В.