Справа № 126/2544/25
Провадження №2/930/357/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
10.06.2026 року м.Немирів
Немирівський районний суд Вінницької області у складі:
головуючої судді Войницької Т.Є.,
за участі секретаря судового засідання Шелест Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Немирів цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "СВЕА ФІНАНС" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 з вище зазначеним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.04.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір №4592371 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами укладеного договору, відповідачу був наданий кредит на суму 4100,00 гривень строком на 360 днів зі сплатою процентів за стандартною процентною ставкою -1,50% на день. ТОВ «Лінеура Україна» надало кредит шляхом перерахування коштів на карту позичальника № НОМЕР_1 , яку позичальником було вказано при оформленні кредиту. Кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «Лінеура Україна» виконало взяті на себе зобов`язання. 24.01.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладений договір факторингу №01.02.-02/25, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі і до відповідача. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №01.02.-02/25 від 24.01.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №4592371 складає: 15 689,24 грн. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №4592371 від 24.04.2024 року становить: заборгованість по тілу кредиту 3177,47 грн., заборгованість по відсотках -10 461,77 грн., пеня-2050,00 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача в свою користь заборгованість у вказаній сумі, а також понесені судові витрати.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 01.12.2025 року відкрито провадження у справі,розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням, у якому просив розгляд справи провести у його відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечував щодо ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчить зворотнє поштове рекомендоване відправлення. Відзиву на позов не подав, із заявами та клопотаннями до суду не звертався. 
Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що представник позивача цього не заперечує, суд ухвалив по справі провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 24.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», яке є фінансовою установою, та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір №4592371 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі – Договір, Кредитний договір); Договір було підписано ОСОБА_1 24.04.2024 року об 19:18:29 год. електронним цифровим підписом 11672.
Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит в сумі 4 100,00 грн. строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів (п. п. 1.2., 1.3. договору).
Пунктом 1.4. договору визначено, що тип процентної ставки фіксована.
За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується у межах всього строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього договору - 350 днів.
Згідно з п. 3.1. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом – 14 745,04 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом – 26 240,00 грн (п. п. 1.5., 1.6. договору).
Відповідно до п. 1.2. договору товариство надає відповідачу грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
У п. п. 2.1., 2.5. договору сторони погодили, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 . 
Як вбачається з листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 24.01.2025 № 1-2401,між ним та ТОВ «Лінеура Україна»12.03.2019укладено договір № ФК-П-19/03-01 про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку. На виконання зазначеного договору 24.04.2024за дорученням ТОВ «Лінеура Україна» на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_3 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» успішно перерахувало кошти в сумі 4100,00грн.
Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639ЦК України).
Положення ст. 639 ЦК України передбачають, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Особливості укладання електронного договору визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Також, відповідно до частини першої, другої статті шостої ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Як вбачається з матеріалів справи, Договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Електронний кредитний договір ОСОБА_1 підписав шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону Україну «Про електронну комерцію».
Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між кредитором та відповідачем кредитного договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, а отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 24.01.2025 № 1-2401.
Надавши відповідачу кредит на умовах, визначених кредитним договором, позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі.
Разом з тим, відповідач, користуючись отриманими коштами, взяті на себе зобов`язання за умовами укладеного договору належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до зви чаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За нормою ст.512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно ч. 1ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
24.01.2025 між Первісним кредитором та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено Договір факторингу №01.02.-0.2/25, відповідно до умов якого ТОВ «СВЕА ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до Реєстру Боржників №1 за Договором Факторингу№01.02.-0.2/25 від ТОВ «Лінеура Україна» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 15 689,24 грн.,з яких: 3177,47 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 10 461,77 грн. - заборгованість по відсотках, 2050,00 грн.-пеня.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданого первісним кредитором, заборгованість ОСОБА_1 станом на 24.01.2025 перед ТОВ «Лінеура Україна» складає 15 689,24 грн., з яких: 3177,47 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 10 461,77 грн. - заборгованість по відсотках, 2050,00 грн.-пеня.
Оцінюючи наданий суду розрахунок заборгованості, суд вважає обгрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 3177,47 грн., однак не погоджується з розміром відсотків, нарахованих за користування кредитом, а також нарахуванням пені, виходячи з наступного.
22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ(набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.6 п.5Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»(п.п.13 п.5Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч.5ст.8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з п. 17розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно), з 21.08.2024-1%.
Наданий суду позивачем розрахунок заборгованості за відсотками за договором №4592371 від 24.04.2024 не у повній мірі відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування»(далі Закону).
Оскільки кредитний договір укладений 24.04.2024, тому за період з 24 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,5 %, а за період з 21 серпня 2024 року - 1 %.
Із розрахунку заборгованості суд установив, що позивач за період з 24.04.2024 року до 20.08.2024 року нараховував щоденно відсотки за ставкою 1,50 процентів, що узгоджується з п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
Натомість, з 21.08.2024 року по 24.01.2025 року позивач продовжував щоденно нараховувати відсотки в розмірі 1,5%, що не відповідає п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», оскільки з 21 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 1 %.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 20.08.2024 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №4592371 від 24.04.2024 року становила: 3177,47 грн.- прострочена заборгованість за кредитом; 2979,15 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 2050, 00 грн. – пеня.
За період з 21.08.2024 року по 24.01.2025 року розмір відсотків склав 4 987,89 грн. (3177,00 грн.*1%*157 днів).
Отже, судом встановлено, що розмір простроченої заборгованості зі сплати процентів, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 7 967,04 грн. (2979,15 грн.+ 4 987,89 грн.)
Щодо вимоги позову про стягнення з відповідача 2050грн. пені суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Враховуючи зазначене вище, стягнення пені у розмірі 2050,00 грн. за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4592371 від 24.04.2024, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позов був заявлений у сумі 15 689,24 грн., а задоволений на 11 144,51 грн. і судові витрати склали 2422,40 грн., то ці витрати розподіляються у такий спосіб:
15689,24грн./11 144,51 грн.=1,407 2422,40грн./1,407=1722,00 грн.
За таких обставин, відповідно дост.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1722,00 грн.
Керуючись ст.ст.13, 81, 141, 279, 263-265, 280-284 ЦПК України, на підставі ст.526, 527, 530, 536, 546, 549,610-611,625,629,638,1048,1049,1054,1055 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором №4592371 від 24.04.2024 у розмірі 11 144 (одинадцять тисяч сто сорок чотири) гривні 51 копійку, з яких 3177,47 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7 967,04 грн. - заборгованість за відсотками.
У решті позовних вимог-відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1722 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Немирівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», м. Київ, вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 37616221.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя        Т. Є. Войницька